Du får ikke innbilt meg at den ikke var ladd!
Silvia!
Kan han ikke heller foreta seg noe konstruktivt?
Når du spiser slik er det noe galt...
Silvia, jeg skal skilles.
Hva?! Fra John?
Han er den eneste jeg er gift med...
Jeg har forsøkt å få det til å fungere, det har jeg virkelig, men...
Men hva?
Jeg kan ikke forklare det, jeg holder bare ikke ut lenger.
Det er merkelig at din sorg ikke blir til fedme.
Men jeg forstår ikke... Hvorfor vil du skilles?
Fordi jeg ikke elsker ham, og han elsker tydeligvis heller ikke meg.
Det er da ikke grunn nok til å skilles.
Med en rik mann og denne sesongens mote,
kan det ikke være vanskelig å få nye venner?
Jeg innrømmer at jeg kom hit for å slippe unna den amerikanske måten å leve på,
...men det betyder ikke, at jeg er klar for de franske tradisjonene.
Jeg liker ikke engang tanken på å skilles.
Hvis han bare hadde vært ærlig. Det er alt jeg ber om, sannheten.
Men med Charles er alt hemmeligheter og løgner
Han skjuler noe for meg Silvia, Noe helt forferdelig.
Og det skremmer meg.
Tilhører han Dem?
Det er hennes. Hvor fant du ham? I ferd med å robbe en bank?
Han kastet sne.
Takk.
Kjenner vi hverandre?
Hvorfor? Synes De vi burde det?
Jeg vet ikke. Hvordan skulle jeg vite det?
Jeg kjenner allerede en masse mennesker og inntil en av dem dør er det ikke plass til flere.
Hvis noens tilstand skulle bli kritisk må De la meg vite det.
- Feiging. - Hva?
De gir opp lett, gjør De ikke?
La oss gå. Jeg har aldri sett noe liknende.
En liten luring... Han bommet nesten på meg.
Takk.
De stenger for utsikten min.
Hvilken utsikt foretrekker De?
Den De stenger for.
Dette er min siste sjanse, jeg flyr tilbake til Paris i ettermiddag. Hva heter De?
- Peter Joshua. - Jeg heter Gina Lampert.
- Eksisterer der en hr. Lampert? - Ja.
- Godt for Dem. - Nei, jeg skal skilles.
Ikke for min skyld.
- Nei, jeg elsker ham ikke. - De er da i det minste rlig.
Finnes det en fru Joshua?
Ja, men vi er skilt.
Det var ikke et frieri, jeg var bare nysgjerrig.
Er mannen Deres med Dem?
Charles er aldri med meg. Hva kaller folk Dem? Pete?
Hr. Joshua...
- Det var hyggelig å treffe Dem... - Er de sint nå?
Jeg er ikke sint. Jeg har mye å pakke. Jeg flyr også tilbake til Paris i ettermiddag.
Var det ikke Shakespeare som sa at fremmede som møtes i utlandet skal møtes igjen?
- Det der har Shakespeare aldri sagt. - Hvordan vet De det?
Det lyder forferdelig. De fant det på nå nettopp.
- Det høres da riktig ut. Vil De ringe meg? - Står De i telefonkatalogen?
- Nei, men Charles gjør det. - Og det finnes kun en Charles Lambert?
Det håper jeg da...
Farvel Silvia,og takk.
Drar De tilbake til Amerika når de har blitt skilt?
Vil du ikke at jeg skal bli?
Jo, selvfølgelig, men hvis De dro tilbake kunne De skrive et brev til meg...
...så kunne du få frimerkene. Jeg skaffer deg noen her, ok?
- Ok. - Far vel.
Madame Charles Lambert?
- Ja? - Jeg er politiinspektør Edward Pierre.
Vil De være så vennlig å følge med meg...
Nå, madame?
Er De sikker?
Elsket De ham?
Jeg fryser veldig...
Vi fant deres manns lik ved jernbanesporene.
Han var bare kledt i sin pyjamas.
Kan De komme tenke Dem hvorfor han skulle ønske å forlate Frankrike?
Forlate? Nei.
Deres mann hadde en utenlandsbillett.
Båten hans la fra land i morges klokken syv
Jeg er meget forvirret.
- Han var amerikaner, mannen Deres? - Han var fra Sveits.
- Sveits. Hans beskjeftigelse? -Noe slikt hadde han ikke.
- Han var en velhavende mann? - Det var han kanskje. Jeg vet ikke.
- Hvor velhavende vil De tro? - Jeg vet ikke.
- Hvor oppbevarte han pengene sine? - Jeg vet ikke.
Foruten dem selv, hvem var hans nærmeste slektninger?
Jeg vet ikke...
Det er jo absurd, madame.
- Jeg vet det...Jeg beklager. - Det er i orden.
Jeg skulle ønske De ville la være.
Onsdag aften solgte Deres mann alle møblene deres på auksjon.
Alt. Auksjonshuset betalte ham over en million franc.
l dollar blir det en kvart million.
Myndighetene lette i togkupeen hans..
De lette grundig. De fant ikke 250.000 dollars.
Det her var alt som ble funnet i kupeen.
Det var ingen annen bagasje. Deres mann må ha hatt det svært travelt.
En lommebok med 2000 franc.
En kalender, med siste avtale i går.
- En avtale klokken 17, le Jardin de Camps Elysée.
- Jeg vet ingenting. Kanskje han møtte en? - Sikkert!
En billett til Sydamerika.
Et brev med frimerke, men ikke lukket. Adressert til Dem.
Får jeg se det?
Kjære Regina. Jeg håper du nyter ferien din. Det er så vakkert i på denne tiden av året.
Dagene går langsomt og jeg håper på å se deg snart, som alltid. Kjærlig hilsen, Charles.
P.S. tannlegen din ringte forleden. Avtalen din har blitt flyttet..
Det var ikke mye...
Vi tok oss den frihet å ringe til tannlegen. Vi trodde vi kunne finne ut noe.
- Kunne dere det? - Ja.
Avtalen din har blitt flyttet.
En nøkkel til leieligheten.
En kam...
En kulepenn..... en tannbørste.
En tube tannpasta.
Det var alt...
Hvis De vil skrive under her, kan de med Dem tingene.
- Var det alt? Kan jeg gå nå? - Et enkelt spørsmål til...
Er dette Deres manns pass?
Ja?
Og det her?
- Jeg forstår ikke... - Og det her?
Og det her?
Jeg ringte, men det var ikke noen som svarte.
- God dag... - God dag.
Jeg ville fortelle deg at det gjør meg vondt, og høre om det er noe jeg kan gjøre?
- Hvordan fant du det ut? - Det stod i ettermiddagsavisen.
- Det gjør meg meget vondt. - Takk.
Jeg prøvde å bruke ringeklokken, men den virker vist ikke...
Nei, det er ingen elektrisitet.
- Hvor er alt sammen? - Charles solgte det på en auksjon.
Det her er alt jeg har tilbake.
Jeg elsker dette rommet. Charles så det på ordentlig, kun tingene i det.
Jeg tror jeg fortrekker det på denne måten.
- Hva vil du gjøre nå? - Forsøke å få den gamle jobben min tilbake, tror jeg.
- Som hva? - Jeg er simultan tolk, som Silvia.
Hun er bare fra engelsk til fransk. Og jeg er fransk til engelsk.
Det var det jeg gjorde før jeg giftet meg med Charles.
Politiet tror sikkert at jeg drepte ham.
- Hurtig skilsmisse, mener du... - Noe i den retningen.
Det er trist det skulle ende slik...
Kastet på sporet som en sekk med 2. klasses post.
- Kom nå. Du kan ikke bli her. - Jeg vet ikke hvor jeg skal gå hen.
Vi finner et hotell til deg.
Ikke noe dyrt. Jeg er ikke lengre en holden dame, forstår du.
Nei, noe enkelt og alminnelig. Og bare penger til taxi hvis det regner.
- Okay? - Okay.
Ikke noe stort fremmøte akkurat...
- Hadde ikke Charles noen venner? - Ikke spør meg, jeg er bare enken.
Hvis Charles hadde dødd i en seng, Hadde ikke engang han vært her....
Han vet i det minste hvordan man oppfører seg!
Har du ingen idé om hvem som kan ha gjort det?
Inntil for to dager siden var det eneste jeg kjente til Charles, navnet hans...
Nå ser det ikke ut til at jeg engang kjente det.
- Han må ha kjent Charles godt. - Hvordan vet du det?
Han er allergisk for ham.
Prosit.
- Kjenner du ham? - Jeg har aldri sett ham før.
Farvel Charlie!
Frøken Lambert?
Charles hadde ikke behøvd å gjøre det på den måten!
Hva blir det neste?
- Det gjør meg vondt, madame. Beklager. - Takk.
- Hvem er det fra? - Den Amerikanske Ambassade.
Vær vennlig å komme innom mitt kontor i morgen kl. 12.30. Jeg ønsker å drøfte med Dem noe i forbindelse med Deres manns død".
DEN AMERIKANSKE AMBASSADE
- Jeg ville bløffe fra det... - Hva er deprimerende ved det?
Jamen hvis jeg kan det, hva kan så russerne gjøre mot ham?
Hallo...
- Er det noe galt, frøken Dumpkins? - Frøken Dumpkins er ikke her...
Jeg beklager. Min sekretær må ha gått til lunsj.
- De er? - Fru Lambert. Charles Lambert.
Ja... kom endelig inn, fru Lambert.
Unnskyld meg et øyeblikk, fru Lambert...
Det er en flekk. Det er bare rot på renseriet.
De hadde en god mann der nede, men han måtte betale blodpris for leie..
- Er De helt sikker på De vet hvem jeg er? - Ja, De er Charles Lamberts enke.
Jeg er virkelig lei for det..
Siste gang jeg leverte et slips på rens var det bare flekken som kom tilbake.
Voila! Som de sier...
Vil De ikke sitte, fru Lambert?
Jeg har noe her...
Jeg har leverpostei og kylling, leverpostei og leverpostei og kylling..?
Nei takk...
Fru Lambert...vet De hva CIA er?
Jeg antar at det ikke er et flyselskap?
Central Intelligence Agency. CIA.
- Mener De spioner og alt slikt?? - Vi kaller det agenter.
- Vi? De mener Dem? - Noen må gjøre det, fru Lambert.
- Jeg trodde bare ikke at folk som Dem ville innrømme.... - Jeg er ikke agent.
Jeg er administrator. En skrivebordsrytter.
Jeg forsøker å drive et byrå med overbelastede menn og et underskudd av midler
- Staten tror at alt en spion behøver... -Agent!
Ja...at alt de behøver er kodebok og en cyanid pille, og så er de i gang.
- Hva har det å gjøre med meg? - Deres mann var ettersøkt av den amerikanske stat.
Kan jeg få be om et smørbrød, takk?
- Kylling eller leverpostei? - Kylling.
For å være mer presis så var Deres mann etterlyst av byrået.
- Nå, var det slik.. - Ja.
Vi identifiserte ham ved han rette navn. Wass. Charles Wass.
Ok, fru Wass...
...jeg vil gjerne at De kikker litt på dette fotografiet her
Fortell meg om De gjenkjenner... åh..
Har De forresten sett det her? Scott, Katie og Hank junior.
- De ser søte ut. - Ja, ikke sant?
- Ok, fru Wass... - Ikke kall meg det. Vielsesattesten sier Lambert.
Jeg beklager.
Fru Lambert, vil De kikke på dette og fortelle meg om det er noen De kjenner igjen.
Et øyeblikk. Se godt etter.
- Det er Charles. - Det er bra.
- Han ser ung ut. Når er det fra? - 1944.
Den neste, takk...
Mannen fra begravelsen i går. En kjedelig fyr i gammel en kordfløyelssdress.
- Sier navnet Tex Penhaller Dem noe? - Nei!
- Vil du ha? - Nei takk.
Den neste...
Han var der også. En smule mindre hår, men det er den samme mannen.
Kjenner De ham, fru Lambert? Leopold W. Geen.
- Nei. - Den siste.
Det ansiktet glemmer man ikke. Han var også der.
- Herman Scouby. De har aldri sett ham heller? - Nei, gudskjelov.
Fru Lambert...
...jeg er redd for at De er i stor fare.
- Hvorfor skulle jeg være i fare? - De er Charles Wass' hustru.
Nå som han er død er De deres eneste spor.
Hvis De forsøker å skremme meg.... Lykkes De temmelig godt.
- Gjør som vi sier. Det er Deres eneste sjanse. - Med glede, men jeg vet ikke hva dere ønsker.
Det har De ikke fortalt meg...
Har jeg ikke?
Det er pengene, fru Lambert. Pengene...
De 250.000 Charles fikk fra auksjonen...
De tre herrene vil ha tak i de pengene. De vil svært gjerne ha tak i dem.
- Men det er Charles penger. Ikke Deres. - Det vil jeg gjerne se Dem prøve å overbevise dem om.
Men hvis er det? Hans eller deres?
Våre.
Charles Wass stjal 250.000 dollar fra den amerikanske staten.
- Jeg er redd for at vi vil ha dem tilbake. - Men jeg har dem ikke.
Det er umulig, fru Lambert. De er den eneste som kan ha dem.
Tro meg, hvis jeg hadde den slags penger ville jeg være klar over det.
Ikke desto mindre, fru Lambert, har De dem.
Mener De at alle de penge bare ligger og flyter et eller annet sted?
Eller på en sjekk, i en boks, en koffert- Hvis De leter etter dem tror jeg nok De vil finne dem.
Let etter dem. Og gjør det så raskt og grundig som De kan.
De har kanskje ikke så mye tid. De tre herrene vet like godt som oss at De har pengene.
De vil ikke være trygg før pengene er i våre hender. Er det forstått?
På dette nummeret treffer De meg både dag og natt.
Det er et direkte nummer. Både til kontoret og hjem.
Ikke fortell noen om vårt lille møte. Det kan få følger for Dem selv, og for dem.
Som jeg sa, fru Lambert, jeg er redd for at De er i stor fare. Jeg er lei for å måtte si det, men...
... vær så snill å huske hva som skjedde med Deres mann.
God dag...
- Hei Peter. - Ba du meg ikke møte deg på hjørnet der borte?
Jeg beklager, jeg hørte barnas latter.
- Forstår du fransk? - Ikke et ord...
...jeg har fremdeles problemer med det engelske.
Mannen og kvinnen er gift...
Det kan jeg da se. De slår hverandre i hodet.
- Hvem er han med hatten? - Det er politimannen.
Han vil arrestere kvinnen for å ha drept mannen.
- Hva sier hun nå? - At hun er uskyldig.
Hun gjorde det ikke.
- Det gjorde hun nok. - Jeg tror på henne.
- Hvem er det? - Det er mannen.
- Mannen? Jeg trodde at han var død. - Han lot som om for å gi henne en lærepenge.
Bare at han er død, Peter. Jeg så ham, og han lot ikke som om.
Noen kastet ham av toget. Charles var involvert i noe forferdelig.
Hva skal jeg gjøre?
Jeg skulle ønske du ville la meg hjelpe. Dette høres ikke som noe en ung kvinne kan klare selv.
Hva om jeg ble utnevnt til visepresident med ansvar for å oppmuntre deg?
Kan du begynne i kveld?
Hva forgår der?
- En eller annen lek. Vi blir med. Kom. - Du og jeg?
Det er en appelsin!
...gi den videre til personen bak Dem...
...uten å bruke hendene. Er De klar?
- Fru Lambert... - Hvem er De?
- Fortalte ikke Charles det? - Fortalte hva?
- De tilhører ikke Dem, det vet da De godt, ikke sant? - Jeg vet ikke noe.
Fru Lambert! De kan dø når som helst, fru Lambert.
- La meg være! - Død. Akkurat som Charles!
Stopp!
- Hva er problemet? - Han tråkket meg på tærne.
- Tilgi meg... - Vent her. Jeg er straks tilbake.
Det var ikke med vilje. Unnskyld.
Det er Regina Lambert. Jeg har akkurat sett en av mennene.
Kan De høre meg?
Det er Regina Lambert. Jeg har akkurat...
- God dag. - Hva vil De?
- De må spøke! - Det gjør jeg ikke.
Fru Lambert... De vet hva det er... Og de skal skaffe meg dem.
Jeg spøker ikke.
- Vil De da... - Ikke bråk så mye, fru Lambert.
Det kan bli meget værre...
De tilhører meg, fru Lambert og de skal finne dem for meg.
Ellers vil ikke livet Deres være meget verd.
- Forstår De hva jeg sier? - Stopp!. Vær så snill å stopp!...
- Gå hjem og tenk nøye igjennom alt. - De er sinnssyk.
Hva er det som er galt?
Hva gjør du her inne?
Jeg har et nervøst sammenbrudd.
Stopp litt, jeg har ventet lenge nok. Hva var det som hendte der borte?
- Jeg vet ikke om jeg skal si det eller ikke. - Hva betyr det?
Han sa at hvis jeg fortalte det til noen kunne det få følger både for dem og meg.
- Hvem sa det? - Det er det jeg ikke får si.
- Hold opp med det tullet. - Ikke plag meg. Alle plager meg.
- Jeg plager deg ikke.. - Jo, du sa at det var noe tull..
Myrdet med kaldt blod.. det er ikke tull. Du burde prøve det en gang.
- Har du noe imot å følge meg opp? - Selvfølgelig ikke.
Det er et bra sted å møte nye venner.
Du sa i ettermiddag at din mann var innblandet i noe?
- Hvordan barberer du deg der? - Hva var det?
- Hva var hva? - Det de trodde at mannen din var involvert i.
Jeg vet godt at jeg ber deg om mye, men tror du at du for et øyeblikk kan late som om jeg er kvinne...
Jeg kan bli arrestert for å sees her sammen med deg!
- Så er vi her. - Hvor?
- I den etasjen du bor i! - Hva med en tur til?
Se nå å gå ut.
- Vil du bli med inn et øyeblikk? - Nei, jeg vi ikke det.
Jeg biter ikke altså... med mindre det er nødvendig.
- Hva sier du til å få deg en smekk? - Hva vil du si til å bli tatt ved nesen?
- Hold opp med å behandle meg som et barn! - Hvis du holder opp med å oppføre seg som et.
Hvis du vil fortelle hva som plager deg, fint. Hvis ikke er det sent, jeg er trøtt og vil hjem i seng.
- Vet du hva som er galt med deg? - Nei, hva?
Ingenting...
- Hvor er det, kvinne? - Jeg vet ikke.
Jeg vil ha det...
Gi meg det. Det er mine!
Peter!
En mann forsøkte å drepe meg!
Peter?
Peter er du ok?
Peter. Er du skadet?
Mm, jeg mistet stoltheten min.
- Hvordan har du det? - Redd.
- Du klarer deg. Hvor ble han av? - Ut av vinduet, tror jeg.
Lås døren, og åpne ikke opp for noen annen enn meg.
- Lukk vinduet etter meg. - Vær forsiktig.
Som om jeg skulle sagt det selv.
- Åh, hjelp meg! - Hva er det nå, Pamela?
Det var en mann til som kikket inn av vinduet, og forsvant han!
Uflaks, Pamela.
Det var dumt gjort, Herman!
Hvis vi visste at de var på vei opp kunne vi ha avledet oppmerksomheten deres.
Snike deg inn på egen hånd? Hva forventet du at han skulle gjøre? Ta deg i hånden?
Dumt trekk, Herman! Dumt trekk!
Ja, det var dumt Herman.
- Hva er galt med deg? - Vil du ha mer?
Glem det! Fikk du fatt i pengene?
Hvordan skulle jeg klare det med dere tre duster i hælene?
Jeg trodde vi hadde en avtale!
Piken stoler på meg. Hvis hun har pengene finner jeg det ut, men dere må la meg være i fred.
Det var vi som tok sjansene. Pengene tilhører oss. Ikke ham.
Nå må du ikke være vrien, Herman
En tredjedel av ingenting er ingenting. Tenk over det, men bestem deg. Hun venter på meg.
- 24 timer til skader vel ingenting... - Det burde du vite etter alle de årene.
Så får det bli av din andel. Ikke min.
Ikke min.
Har en av dere rommet ved siden av?
- Ja, jeg. Hvorfor? - Gi meg nøkkelen. Jeg skal bruke det..
Hvis du skulle finne de pengen, så glemmer du ikke å fortelle om det til kompisene dine, vel?
- Du skal ikke være engstelig. - Jeg bekymrer meg ikke...
Men ser du denne lille fyren her... Han bekymrer seg.
Og han er til og med mer ondskapsfull enn meg.
- Hvem er det? - Det er meg. Peter.
Det var ikke spor av ham.
Hvorfor betror du deg ikke til meg? Forteller meg hva det hele handler om.
Det er tre menn. Han er en av dem.
De tror jeg har en kvart million dollar som tilhører dem.
- Ja, og? - Det er det hele.
- Nei, det er ikke. Hvor er pengene? - Jeg vet ikke.
De drepte Charles for å få dem, men han må ha hatt dem med seg på toget.
Så de tror at han etterlot dem hos deg...
Men det gjorde han ikke. Jeg har lett overalt og hvis jeg ikke finner dem, slår de meg i hjel.
Nei, det ville jeg ikke la dem gjøre.
Peter, hjelp meg. Du er den eneste jeg kan stole på.
Jeg skal nok hjelpe deg.
- Det sa jeg jo at jeg ville. - Jeg holder på å besvime av sult.
- Og nå er kraven din våt også. - Den får henges til tørk..
Tørk øynene dine.
Lov meg at du aldri vil lyve, slik Charles alltid gjorde. Hvorfor lyver mennesker?
Fordi de vil ha et eller annet, og er redd for at sannheten ikke vil frembringe det.
Lyver du?
Hallo...
Fru Lambert, det er meg. Mannen som var i ditt rom for litt siden.
- Hva vil du? - Hvem er det?
- Det er ham du sloss med. - Er Daile hos deg?
- Hvem? - Ham jeg sloss med. Han heter Daile.
Hva er galt, er han der fremdeles?
- Ja...det stemmer. - Hva sier han?
Du skal ikke stole på ham. Ikke fortell ham noe. Han er ute etter pengene.
Hva var det om?
Han...
Han sa at om jeg ikke gir ham pengene, så dreper han meg.
Du skal ikke ta det alvorlig. Han er ønsker bare å skremme deg.
- Jeg tror på det han sa. - Nei, det er bare ord.
Ord kan såre...
Det vet jeg. Prøv å få noe søvn så får du det bedre.
Du skal ikke bekymre deg. Jeg har ordnet det slik at jeg har rommet ved siden av deg.
Du klarer deg. Er der noe du vil så banker du bare på veggen.
Det er best du låser døren etter meg.
God natt...
...men jeg er rolig. Det jeg forsøker å si er at det også er en annen.
- Hva? - En som ikke var på bildet du viste meg.
Han sier han heter Peter Joshua, men det er ikke riktig ikke. Han heter Daile.
- Er De der fremdeles? - Ja, ja fru Lambert...
Jeg vet ikke hvem denne Daile er, men det er mulig vi tok feil av hvem det var som drepte Deres mann.
Mener De at det kanskje var ham som gjorde det?
Jeg tar det neste flyet ut av landet. Jeg sitter ikke her og venter på at de skal hakke meg i småbiter.
Ta det rolig, fru Lambert. Hvor er De nå? Kan De møte meg på markedet?
- På markedet? - Ja vi møtes der om 15 minutter.
Ok, jeg er der om 15 minutter.
- Fulgte noen etter deg? - Ja, men jeg ble kvitt ham.
- Jeg begynner at tro at kvinner er de beste spionene - Agenter.
- Han har en pistol. - Nei.
- Jammen jeg så den. - Nei, det var ikke Carson Daile.
Carson?
Det er kun en Daile innblandet i den her saken. Det er Carson Daile.
Mener du at du har kjent til ham hele tiden?
Det er nok til at man kan bli vegetarianer, ikke sant?
Jeg er bare glad for at jeg ikke henger ved siden av dem.
- Hvorfor fortalte du ikke du kjente til Daile? - Jeg så ingen grunn til det. Daile er død.
Hva handler alt det her om?
I 1944 ble 5 medlemmer av OSS. Den militære spion enheten...
...beordret bak den tyske fronten for å avlevere 250.000 dollar...
...til den franske undergrunnen.
De 5 mennene var selvfølgelig din mann Charles, De 3 mennene som dukket opp i begravelsen...
...og Carson Daile.
I stedet for å avlevere pengene stjal de dem.
De begravde dem, og meldte tilbake at de var i tyskernes varetekt.
Alt de behøvde å gjøre var at komme tilbake etter krigen, grave dem opp og dele dem i 5.
En kvart million og ingen spørsmål...
Får jeg be om en sigarett?
Jeg kan ikke fordra det. Det er som å drikke kaffe gjennom et slør.
Alt gikk fint inntil gullet var begravd.
Før de slapp ut ble de pågrepet av en tysk patrulje.
Et maskingevær skilte Schouby fra hans høyre hånd og Carson Daile ble truffet i magen.
- Hva var galt med den? - Ingenting, vil jeg tro.
Hva skjedde så?
- Aner du hva røyking gjør med... - Fortsett. Hva skjedde så?
Carson Daile var død, men Schouby var i stand til å reise.
Så...
- Hvor var jeg? - Carson Daile var død.
De andre dro tilbake til basen og ventet på at krigen skulle slutte. Charles klarte bare ikke å vente...
Han dro tilbake etter gullet. Tok alt for seg selv, og forsvant.
De andre har brukt all tid siden da på å finne ham.
Hvis de stjal alle de pengene - hvorfor kan du da ikke arrestere dem?
Vi vet hva som skjedde ut fra de bruddstykkene vi har samlet, men vi mangler fremdeles bevis...
Hva har det å gjøre med CIO?
CIA, fru Lambert...
Det er en videreføring av krigens OSS.
Det er våre penger, og vi vil ha dem tilbake.
Jeg beklager, men intet av det du har sagt har fått meg til å forandre mening.
Jeg forlater Paris i kveld!
Det vil jeg ikke råde Dem til, tatt i betraktning hva som skjedde med Deres mann da han prøvde å reise.
De mennene vil være i nærheten av deg hele tiden. Faktisk nytter det ikke å skifte hotell.
Vær så snill å hjelpe oss, fru Lambert. Deres regjering regner med Dem.
- Hvis jeg skal dø kan jeg vel gjøre det for landet mitt. - Det er den rette innstillingen.
Dette er det De skal gjøre. Vi vil meget gjerne vite hvem den mannen som kaller seg selv Daile i virkeligheten er.
Jeg vil gjerne at du finner ut av dette.
- Hvorfor meg? - Du er perfekt til det. Han stoler på deg.
Forresten så var det De som sa at kvinner blir de beste spioner....
Agenter...
Hva er det De gjør, følger etter meg? Vi ser jo ut som en hel parade!
Stopp!
Hvordan går det? Så godt å se Dem! Når kom De? Har De det godt?
Hvis De ikke holder opp med å forfølge meg, kontakter jeg politiet!
Taxi!
- Daile. D-A-I-L-E. - Ja, det husker jeg.
- Beklager. Ingenting i dag. - Takk!
Herr Daile. Der er telefon. Herr Daile. Boks nummer fire.
- Ja? - God morgen Hr. Daile...
- Regine? - Det er det eneste navnet jeg har. Hva med deg?
- Okay. Du tok du meg. Hva vil du vite? - Hvorfor du løy for meg.
- Jeg var nødt til det. Jeg trodde du var med på det. - Jeg prøver å finne ut hvem du er.
- Du vet navnet mitt. Daile. - Carson Daile er død.
Ja, det er han. Det var min bror.
- Din bror? - Hæren tror han ble drept av tyskerne under krigen,
...men jeg tror de gjorde det. Tex, Giddy, Schouby og din mann. Min bror ville aldri ha stjålet gullet.
Jeg tror han ville melde dem, og derfor drepte de ham. Nå prøver jeg å bevise det.
De tror at jeg arbeider for dem, men det gjør jeg ikke, Regine. Jeg er på din side. Det må du tro på.
Hvordan kan jeg det? Du løy for meg akkurat som Charles. Etter å ha lovet at du ikke ville gjøre det.
Jeg vil så gjerne tro deg, Peter. Det kan jeg ikke kalle Deg lenger.. Jeg må venne meg til et nytt navn.
Hva er det?
Hallo...Hallo?
Ta neste tur, takk.
Pass på...jeg vi ikke at du skal dunke hodet...
Kom deg inn der.
Snu deg.
Sett deg.
- Hva nå? - Vi venter. Og vi holder munn.
Det beklager jeg...
Ok...opp dit...
- Skal jeg banke på? - Åpne den.
Bare gå videre.
Jeg håper at utsikten er verdt det.
Vakkert. Hva nå?
Jeg var redd for det.
Jeg vil gi deg en sjanse, Daile. Noe som er mer enn du ga meg.
Hvor er pengene?
Er det derfor du har slept meg helt opp hit? For å spørre meg om det?
- Hun har dem. - Jeg tror dere har dem begge to.
En gang til, Daile... Hvor er de?
Anta at jeg har dem, noe jeg ikke har.
Tror du virkelig at jeg bare vil gi deg dem?
Gå bakover.
Bak hvor??
Det er hele vitsen med det....
Bare et øyeblikk. Ta det rolig..
Herman?
- Hvordan går det? - Hvordan tror du?!
hvis du kjeder deg kan du skrive "jeg elsker naboen min" hundre ganger på veggen.
Neste gang må De være vennlig å bruke nøkkelhullet, min herre.
- Er det deg? - Ja.
- Åpner du? - Ja, et øyeblikk.
Vet du ikke at det er uhøflig å la folk... vente i telefonen... Hva har skjedd?
Jeg møtte en mann med en skarp negl.
Schouby...?
Jeg forlot ham hengende og flagre.
Kom inn. Jeg har noe som hjelper.
Du er den eneste jenta som har noe slikt.
Sett deg.
- Vent litt... hva er det for noe? - Det er fantastisk...
Det kommer til å gjøre mer vondt for deg enn for meg.
- Hørte du noe som revnet? - Nei...
Det var rart...
Jeg ville bare at du skulle se på det.
Det er ikke ille. Du kan ikke sove på ryggen i et par dager, men du kan vel ligge i mange stillinger, ikke sant?
- Det gjør vondt. - Hva?
Det gjorde vondt...
Har du noe jeg kan bite i, slik de gjør på film?
Er du virkelig Carson Dailes bror?
- Kanskje du vil se passet mitt? - Pass! Det er ikke noe bevis.
- Vil du se hvor jeg ble tatovert? - Ja!
Okay. Vi kommer dit.
Du kunne i det minste fortelle meg fornavnet ditt.
Alexander.
Ok Alexander...du er ferdig.
Du er en ny mann.
Jeg beklager den gamle ikke kunne fortelle sannheten, men jeg måtte vite rollen din det her.
- Finnes det en fru Daile? - Ja...
...men vi er skilt.
- Jeg trodde det var Peter Joshua. - Jeg er like vanskelig å leve sammen med som ham.
Alex. Hvordan vet man om folk lyver?
- Det kan man aldri vite. - Der må da være noe man kan gjøre?
Der er en gammel historie om to indianerstammer...
Dem med de sorte føttene lyver alltid, og dem med de hvite snakker sant.
En dag møter du en indianer og sier...
hei indianer...hva er du, en løgnaktig svartfot, eller en sannferdig hvitfot?
Han sier, jeg er en sannferdig hvitfot. Men hva er han?
- Se på føttene hans da vel. - Han har på moccasiner.
- Da er han en sannferdig hvitfot. - Hvorfor ikke en løgnaktig svartfot?
Hva er du?
En sannferdig hvitfot..
Kom inn...
- Sett deg.. - Vil du ikke kikke litt på føttene mine?
Jo..
Hold opp, Regine. Hør på meg.
Her kommer den faderlige moralpreken. Du glemmer jeg allerede er enke.
- Det var Julie også, som 15-årig - Men jeg er ikke 15!
- Det er problemet. Du er for gammel for meg. - Kan du ikke være alvorlig?
- Du sa noe som var like så ille. - Hva sa jeg?
Alvorlig."For en mann i min alder er det det siste ord han vil høre...
Jeg vil ikke vre alvorlig. Og jeg vil slett ikke at du er det.
Okay. Så kan vi bruke hele dagen på å være tøysete. Hvordan høres det ut?
Regine. Hold opp.
Ok.
- Hva gjør du nå? - Holder opp.
- Hvem ba deg om det? - Du gjorde det.
Jeg er ikke ferdig med å klage ennå....
- Hold opp. - Alex, jeg tror jeg elsker deg.
- Telefonen ringer. - Blås i det.
Hvem det enn er, så gir de ikke opp, og det gjør ikke jeg heller
Ta den.
Hallo...
Unnskyld jeg... jeg skulle akkurat til å.
...smake på noe...
jeg vil sette pris på om du straks stikker over på rom 46.
- Kan du gi meg en god grunn til det? - Ja...
En liten fyr på seks eller syv, som hele tiden roper på tante Regine.
Er det ikke søtt?
De har John Louis. Jeg kommer med det samme.
Gjør et eller annet med denne ungen,Tex. Det ene beinet mitt sover.
- Er du en ordentlig cowboy? - Ja, selvfølgelig...
Hvor er pistolen din?
Vil du få den bort!
John Louis...
- God dag, fru Lambert. - Hvem har invitert ham?
Herman...jeg ser at du landet på beina.
- Jeg må ringe til Silvia med det samme... - Jeg er redd for at det må vente litt.
- Det er hans mor... - Hun vi ikke være noens mor om ikke du besvarer spørsmålene.
- Det er ikke på spøk, fru Lambert. - Vi vil ha de pengene! Nå!
Hvorfor holder dere ikke munn og lar være å true barnet. Han har ikke pengene.
- Og ikke fru Lambert heller. - Hvem har dem da?
- Jeg vet ikke, Herman. Kanskje du? - Jeg?
- Eller deg? - Nei...
- Eller ham... - Det er det latterligste jeg noen gang....
- Mannen har blitt sprø! - Vent litt...
La oss anta at en av dere snublet over Charles her i Paris. Fulgte etter da han prøvde å stikke av...
...fant ham på toget. Kastet ham ut av vinduet, og tok pengene selv uten å si ifra til de andre to.
Hvis en av oss gjorde det, ville han ikke vente her til de andre fant det ut.
Det ville han jo bli nødt til...
...ellers ville han jo innrømme sin skyld. Den skyldige må bli, og late som om han leter etter pengene.
Han må vente på at de andre gir opp og drar.
Han forsøker bare å bli kvitt oss. De har dem. Det vet jeg.
Hvorfor ransaker vi ikke rommene deres?
- Det er i orden for oss. - Hvorfor kaste bort tiden. La oss gå.
- Imens vi venter ransaker vi deres rom. - Ikke mitt rom.
Jammen Herman,...har du noe å skjule?
- Så er er det ingen innvendinger. Her er nøkkelen. - Den tar jeg.
- Døren min er åpen. - Vent litt...
Dere får bare late som om dere er hjemme.
La oss komme i gang. Kom John Louis.
- Hvem stemmer du på? - Schouby, han protesterte.
Jeg tar Tex og Giddys. Du tar det andre. Ta med John Louis, og lås døren innenfra.
Kom John Louis, vi skal på skattejakt.
Tex...
- Det er Charles' ting. - Det ser slik ut.
- Skal vi ringe etter Herman? - Hvorfor det? Det er ikke sikkert de her.
Og hvis de er?
Hvorfor forstyrre ham...
Er vi sikre på det ikke mangler noe?
Ja, alt er her. Politiet har vært så snille å lage en liste til oss.
- Her er det i alle fall ingen penger - Ikke med mindre vi er blinde.
Jeg forteller meg selv at vi stjal en hel haug med penger, men hittil har jeg ikke sett et øre av dem.
Tror du at vi kanskje følger et galt spor?
- Hva mener du? - Hva om en av oss har dem, slik han sier.
Det ville være ytterst forkastelig.. Vi som er veteraner fra den samme krigen, og alt...
- Du vet at jeg ville fortelle det om jeg hadde dem. - Selvfølgelig. Akkurat som meg , hvis jeg hadde dem.
Selvfølgelig. Og det gjelder Herman også.
- Selvfølgelig... - Selvfølgelig...
Han har det bra, Silvia. Det er sant. Bare kom hit så fort som mulig.
Ok...farvel.
Nå...Hvis du hadde en skatt, hvor ville du gjemme den da?
- Jeg ville begravd den i hagen. - Ja, men denne mannen har ingen hage.
- Det har jo ikke jeg heller.. - Har du ikke...
Hvis du skulle gjemme den i dette rommet, hvor ville du da gjemt den hen?
- Der oppe... - Oppå skapet?
Vet du hva? Du har kanskje rett.
Jeg håper at jeg ikke finner små, hårete vesener her oppe.
Der er noe her oppe, og den er tung!
Jeg fant den!...Jeg fant den!... Jeg fant den!...
Du er sprø om du tror at du får ren for det..
Vi vant!...Vi vant!...Vi vant!...
Vi fant dem! Vi fant dem!
- Fant dere dem? - Nei.
- Hva mener du? Gutten sa at... - De er der oppe.
Tro meg, det er ingenting der oppe.
- Hvor er han? - Han er på værelset mitt.
Du får nok ta gutten med ut i gangen.
Hvem ville gjøre noe så ondskapsfullt?
- Jeg vet ikke helt... - Det er ikke mitt vrelse.
- Ikke mitt heller. - Dere skal ikke starte med det der.
Vi kan tørke ham, og ta ham med ned til hans eget rom.
Han ser ikke så værst ut.
Stakkars gamle Herman. Han var ikke venner med lykken, han.
Han gjenforenes nok med hånden sin et sted..
En mann som har druknet i sengen sin. Det er umulig!
Og så i sin pyjamas!
Det er tåpelig! Hold opp med å lyve!
Nesen min forteller når noen lyver. Den tar aldri feil. Det har den ikke gjort på 23 år.
Den nesen vil gjøre meg til avdelingssjef en dag.
Hr. Daile, eller hr. Joshua, hva heter du?
- Daile. - Og likevel er du registrert som Joshua?
Visste du ikke at det ulovlig å anta falsk identitet?
- Nei, det visste jeg ikke. - Det skjer i Amerika hele tiden.
Ingen av dere får lov til å forlate Paris før det her er oppklart.
Og jeg advarer dere! Jeg holder øye med dere!!
Vi benytter giljotinen her i landet.
Jeg er av den mening at bladet utelukkende forårsaker en svakt kilende følelse bak i nakken...
...men det er selvfølgelig bare en gjetning.
Jeg håper ikke at noen av dere vil finne det ut med sikkerhet...
- Hvem tror du gjorde det. Giddy? - Kanskje
- Eller Tex? - Kanskje
- Du er ikke til særlig hjelp. - Det er korrekt.
- Kan jeg få en av dem? - Hvilken?
Jeg tror Tex gjorde det.
Hvorfor tror du Tex gjorde det?
Fordi jeg egentlig mistenker Giddy, og det er alltid den man ikke tror det er.
Tror kvinner det er feminint å være så ulogiske, eller kan de ikke for det?
Hva er det som er så ulogisk ved det?
Du sa det alltid er den man ikke mistenker Du mistenker Giddy, og derfor må det være Tex...
...men på den andre siden, hvis du mistenker ham må det jo være Giddy.
De kan nok ikke noe for det.
- Hvem? - Kvinner.
Jeg kan ikke unngå å føle meg trist ovenfor Schouby.
- Ville det ikke vrt fint om vi hadde det slik? - Hvordan? Som Schouby?
Nei, som Geene Kelly. Kan du huske da han danset ned her i "En Amerikaner I Paris".
Den her er god. Vil du ha litt?
Nei takk...
- Du vil visst heller ikke, vil du? - Det så lei for det.
Alex...jeg er redd.
- Det vet jeg. - Jeg kan ikke forstå hvorfor han ble drept.
Kanskje noen synes det er for mange om å dele?
Hvem sier at han stopper der? Han vil ha alt sammen, så vi står nok også i hans vei!
Vi må gjøre noe. Vi kan bli myrdet når som helst.
Ville du gjøre noe slikt?
- Myrde noen? - Nei, svinge deg ned der borte for å redde din elskede.
Som klokkeren fra Notre Dame
Hvem har lagt den der?
Skynd deg og skift. Jeg er sulten.
La meg vite hva du vil spise, så jeg kan finne en dress som matcher.
- Hva vil du? - Det er detektiven. Hvor er piken?
Du er ganske utrolig.
- Får jeg komme inn? - Nei, jeg skal bade.
- Ville det ikke vre bedre hvis du gjorde det her? - Hvorfor?
Jeg skal ikke bruke badekaret, og jeg vil ikke være alene. Jeg er redd.
Du er rett ved siden av. Skrik om det skjer noe.
- Regine. - Tok deg!
Har du noen gang hørt historien om gutten som ropte ulv! Du er sprø!
- Badet er der inne. - Åpne opp døren, Regine.
Det her er underlig. Jeg kjenner mange som gjerne vil bruke badet mitt.
Så hvorfor ringer du ikke til en av dem?
- Du tør ikke... - Du er sprø.
Hva gjør du?
Jeg tar av meg skoene, hva tror du? Har du hørt om noen som bader med sko på?!
Jeg synger vanligvis en medley av gamle klassikere når jeg er på badet.
- Noen spesielle ønsker? - Lukk døren.
Den tror jeg ikke jeg kjenner, frøken. Vel..
- Lukk døren. - Hvorfor? Kom inn og se på.
Den tørker fort.
- Hvor ofte gjennomfører du dette ritualet? - Hver dag. Skredderen anbefaler det.
- Det tror jeg ikke noe på. - Men det er sant
Her er lappen. Det står her.
Hvis De har på denne dressen under vask vil det bevare fasongen.
Vanntett.
Nylon. Ruster ikke. Plastikk og vanntett.
Du er gal!
- Ja? - Fru Lambert? Jeg har snakket med Washington.
Ja, bare fortsett, jeg lytter...
Jeg fortalte dem hva du sa om Carson Dailes bror...
Jeg spurte dem hva de viste om det, og det fortalte de...
Du kommer ikke til å like dette, fru Lambert.
Carson Daile hadde ingen bror.
- Fru Lambert? - Er du sikker på at det ikke er en misforståelse?
Det er det ikke. Vr forsiktig, fru Lambert.
Farvel...
Jeg lot alt det våte tøyet være igjen der ute, er det greit?
Hva er der? Er der noe galt?
Du er sikkert sulten. Du har bare spist 5 ganger i dag.
Jeg ordner tøyet mitt, og så går vi ut og spiser.
La oss gå et sted der det er fullt. Jeg har lyst til å se mange mennesker.
Den er fremdeles fuktig.
Du har ikke sagt et ord på 20 minutter.
Jeg tenker på Charles og Schouby, og hvem som blir den neste.
Meg?
Jeg går ut i fra at du ikke vet hvem morderen er, ikke sant?
Nei, ikke ennå..
Den som viser seg å ha løyet har vel brukt opp kvoten sin, synes du ikke?
Hva er det du prøver å si? At jeg kanskje har myrdet Charles og Schouby?
Hva skal jeg gjøre for å gjøre seg tilfreds? Være det neste offeret?
Det er da en start i alle fall...
Jeg forstår deg ikke. Det ene øyeblikket jages jeg rundt i værelset, det andre anklages jeg for mord.
Carson Daile hadde ingen bror...
Det kan jeg forklare hvis du vil høre etter...
Jeg kommer vel ikke akkurat noe sted, gjør jeg vel?
Ok, her kommer min livshistorie...
- Fiksjon eller fakta? - Hvorfor holder du ikke munn?
- Vil du høre? - Sett i gang.
Ok...
Da jeg var ung forventet min far at jeg skulle bli med i hans forretning...
Han laget paraplystativer. Fornuftig business, men den gang var jeg ikke fornuftig nok til å være fornuftig.
Jeg antar at det hele fører til et eller annet?
Som en start, så førte det meg bort fra stativene..
Hva mener du?
I denne sterkt konkurransepregede verden har en mann uten yrke ikke så mange valg...
.så jeg begynte å lete etter mennesker som hadde mer penger enn de hadde bruk for..
Inklusive noen som de ikke ville savne...
Mener du at du er en tyv?
Det er kanskje ikke akkurat det jeg vi kalle det, men det dekker for så vidt...
Jeg kan ikke tro det!
- Det kan jeg ikke bebreide deg. - Men jeg tror det, og det er det jeg ikke kan tro.
Så det er farvel til Alexander Daile og velkommen hjem til Peter Joshua?
Beklager, navnet er Adam Canfield.
Adam Canfield??
Herlig. Er du klar over at du har hatt tre navn de siste dagene? Jeg vet ikke lenger hvem jeg snakker med.
Mannen er den samme selv om navnet ikke er det.
Nei! Adam Canfield er en svindler, og jeg vil vite hvorfor
Det er enkelt, jeg liker jobben min. Ikke mange menn elsker det de gjør så høyt som det jeg gjør.
- Er der en fru Canfield? - Ja, men vi er skilt.
- Det er sant. Spis maten din nå. - Jeg kunne spise en hest.
Jeg trodde det var det du bestilte.
Du skal ikke spøke etter å ha narret meg sånn.
Hvordan har jeg narret deg?
Din fantastiske avvisning. Du visste at jeg ikke kunne motstå det.
- Og nå viser det seg at alt du er interessert i, er pengene. - Det er korrekt.
Hva vil du at jeg skal si?
At en vakker pike betyr mer for en gammel proff som meg enn en kvart million?
Det går jeg ikke ut ifra.
Hva?
Har du ikke følelsen av at jeg har store problemer med å holde meg borte fra deg?
Du skulle se ansiktet ditt..
Hva er det som er galt med det?
Det er nydelig..
Hva er problemet nå?
Jeg er ikke sulten lenger, er ikke det vidunderlig?
- Adam! - Det er ok. Kom og se.
Du ser ikke så verst ut i det lyset.
Hvorfor tror du jeg tok deg med hit?
Jeg trodde du ville vise meg hva de andre konkurrentene gjør..
De er gode, ikke sant?
Jeg har lært dem alt sammen.
Gjorde man den slags på din tid?
Selvfølgelig. Hvordan tror du jeg endte her?
- Får du ikke kysse igjen? - Nei, doktoren fraråder det.
- Når du først kommer i gang - er du i gang, hva? - Kom igjen...
Ja?
I lobbyen?
Er du gått fra forstanden, eller hva? Den er halv fire om morgenen!
Mener du det?
Ok...jeg kommer om et øyeblikk.
Tenn lyset!
Hvordan stopper man den her?
3 av dem. Alle sammen i pyjamas.
Hva skal det forestille?
Og nå er deres venn fra Texas forsvunnet!
Ut i tomme luften!
- Hvor er han? - Jeg skulle ønske at jeg visste det.
Madame?
- Fortell meg herr Daile, hvor var De klokken halv fire? - På rommet mit.. Jeg sov.
- Og De, fru Lambert? - Det var jeg også.
- På hr. Dailes værelse? - Nei, i mitt eget.
Du forteller åpenbart sannheten. Hvorfor skulle du dikte opp en så latterlig historie?
Hvis jeg var deg, ville jeg ikke bli i pyjamasen.
God natt...
Det løser det. Tex har pengene.
Gå i seng. Jeg lar deg vite når jeg har funnet ham.
- Skal du lete etter ham nå? - Hvis politiet finner ham tar de pengene.
- Adam... - Gå i seng, og lås døren din.
- Ja? - Hør etter nå, Daile.
Jeg vet hvem som har pengene mann, og jeg vil ha min andel.
Den vokser for hver dag, og jeg forsvinner ikke før jeg har fått den.
- Hvor er du, Tex? - Min mor oppdro ingen dumme barn...
Hør nå, hvis du vil finne meg, er det bare å kikke over skulderen..
..For fra nå av vil jeg være rett bak deg..
Åpen.
- Jeg tror jeg tok feil angående Tex og pengene. - Hvorfor?
Jeg har nettopp snakket med ham, og han er like sint. Det betyr at mordet på Giddy ikke hjalp.
Nå er det bare oss to igjen. Du har dem.
- Jeg har lett over alt. Du vet at jeg... - Hvor er vesken fra flyselskapet?
- I skapet. - Hent den.
Charles må ha hatt dem med seg på toget da Tex myrdet ham.
Takk.
Alle har vært igjennom den vesken, meg inkludert.
- Også jeg. - Ja vel, så gjør vi det igjen..
Noen ville da ha sett dem..
De er der, Regine. Vi ser på dem akkurat nå.
Noe på den sengen er verdt en kvart million.
- Men hva? - Jeg vet ikke.
Fire pass...
Billett...
- Noe oppi? - Ingenting.
Pung...
Kam...
Kulepenn...
- Hva med den nøkkelen? - Til leiligheten. Den er lik min.
Jeg vedder på at du egentlig ikke har bruk for dem.
Du har bruk for dem.
Det gir fremdeles ikke noen mening, men det er en kvart million her.
Vent litt...
- Tannpastaen. - Hva med den?
Kan du gjenkjenne heroin bare på smaken?
Heroin. Peppermynte - heroin.
Det var det, en blindgate.
Gå i seng. Du skal på jobb i morgen, og det er ikke mer vi kan gjøre i kveld.
Jeg elsker deg,Adam.
- Ja, du sa det... - Nei...
Forrige gang sa jeg Alex..
Det er på Storbritannia!
Formann...delegerte, kjære kolleger.
Majesteten har lyttet med stor tålmodighet til den sydeuropeiske.".
- Er du med? - Nei, det er i orden. Hva er galt Adam?
Jeg har funnet noe. Jeg lette på Tex sitt rom, og fant dette..
Det er kvitteringen for Charles sine ting.
- Du ser ikke. Der mangler noe i vesken. - En kalender!
Den var ikke der!
Jeg husker at de så igjennom alt, men mente at det ikke sto noe viktig i den.
- Kan du huske noe av det? - Det sto noe om hans siste avtale.
Hvem og hvor?
- Det sa de ikke. - Tenk deg om nå. Det er kanskje løsningen.
De pengene er jo ikke våre, og om vi tar dem så er det ulovlig.
Vi stjal dem da ikke? Der er ingen lov mot å stjele stjålne penger
- Er det, det da? - Er det? Det var da en tåpelig lov.
- Nå er jeg på!
... på konferansen om....
... på konferansen den 22. mars... VENT! Det var siste torsdag kl. 5.
Det var i hagen!
Det er torsdag i dag, og klokken er nesten 17.
Det er i orden, mine herrer. Fortsett bare!
- Hva nå? - Torsdag kl. 17 i haven.
- Det må vre her omkring. - Avtalen hans var jo i forrige uke.
- Jeg vet det, men det her er det eneste spor vi har! - Riktig. Og for ti minutter siden hadde jeg en jobb.
Det finnes andre jobber, så dropp surmulingen og begynn å lete. Jeg ser her, og du ser der borte.
- Det er håpløst. Vi vet ikke hva vi leter etter. - Det vet ikke Tex heller.
- Er Tex her? - Ja, se!
- Jeg skal finne ut hva han driver med. Bli her! - Pass på. Han har allerede drept tre menn!
Vent! Vent! Taxi!
- Ok. Hvor er brevet! - Brevet? Det er ikke verdt noe!
Du vet hva jeg mener. Brevet med frimerket. Jeg vil ha det!
Din usle djevel. Din hjernedøde, tåpelige, ufattelig stupide tulling! Begge to var for smarte for oss.
- Hva snakker du om? - Først mannen hennes, og nå henne!
Hun så så vakkert på deg, og du falt for henne som et egg fra en verpesjuk høne!
Vil du ha konvolutten? Her! Ta den. Den er din!
Du drepte alle tre for ingenting!
... din tåpelige, usle, tarvelige, idiotiske...
- Silvia, hva gjør du her? - Jeg venter på gutten min.
- Hva holder han på med? - Han var så glad for det frimerket du ga ham.
- Han har aldri sett noe liknende! - Det er jeg da glad for...
- Hva er det her? - Det er et frimerke - marked.
Det er der hver torsdag ettermiddag. Det er her han bytter frimerker.
- Herre Gud! Hvor er han? - Hva er galt?
- Frimerket! Det er verdt en formue! - Hva??
- Jeg kan ikke se ham? - Vi splitter oss. Du ser der, jeg ser der borte.
Jean Louie?
Jean Louie!
Jean Louie...
Reggie... Reggie...
Jean Louie. Gudskjelov. Har du... Hva er det?
En man ga meg alle disse for...
En mann. Åh nei. Hvem og hvor?
- Fort, skatten min. Fort!... - Der borte.
- Han har gått! - Det kan jeg godt forstå!
Hr. Felix? - Ja!
Jeg ventet Dem. Jeg visste De ville komme. Se på disse her frøken..
- Har De noensinne sett noe så vakkert? - Jeg vet ingenting om frimerker.
Jeg kjenner dem som min egen bukselomme.
Det her er en svensk fire - skilling, trykket i 1854.
- Hva er den verdt? - Det er ikke så viktig..
- Jeg er redd det er meget viktig! - Omkring 85.000 dollar.
- Får jeg sette meg? Hva med det blå merket?
Det er Hawaian Blue. I 1849 ble eieren myrdet fordi en annen ville eie frimerket.
- Hva er verdien i dag? - 65.000 dollar.
- Og det siste? - Det beste til sist...
Et mesterverk. Det mest verdifulle frimerke i verden!
Det heter Moldaus Gazette. Det ble håndtrykket og signert av trykkeren.
I dag er det verdt 100.000 dollar!
Jeg er ingen tyv. Jeg visste at det måtte ha skjedd en feil.
Du ga gutten en mengde frimerker i bytte. Er de til salgs nå?
350 europeiske, 200 asiatiske, 175 amerikanske, 100 afrikanske og 12 minnesmerker...
Det blir 10 franc!
- og ikke glem disse. - Takk. Jeg beklager!
Det skal du ikke være. De var mine for et øyeblikk, og det er mer enn nok.
Adam? Adam?
- Hallo? - Er det dem betjent?
Tex er død. Kvalt...
Og Adam gjorde det! Han drepte dem alle.
- Er du sikker? - Ja, jeg er sikker. Tex skrev D Y L E før han døde.
- Han er morderen! - Et øyeblikk, si det en gang til, fru Lambert.
Det var frimerkene på brevet. De var der hele tiden, men ingen kunne se det!
Du er ikke trygg så lenge du har frimerkene. La meg se...
- Kjenner du slottshaven ved paleet? - Ja.
Vi møtes der så fort De kan. Skynd Dem, fru Lambert.
Jeg drar dit med det samme!
Reggie... frimerkene, hvor er de? Reggie...!
Slik at du kan drepe meg? Tex skrev DYLE på gulvteppet.
Jammen jeg er ikke Dyle, det vet du? - Jammen Tex visste ikke det!
Reggie, jeg vil ha de frimerkene.
- Palace Royal. - Jeg er opptatt!
- Den amerikanske ambassade! - Den amerikanske ambassade???
- Hr. Batholomiew's kontor , takk... - Vil De snakke litt høyere?
Jeg kan ikke snakke høyere. Hr. Hamilton Batholomiew's kontor.
- Dessverre. Han har gått for i dag. - Jammen noen prøver å drepe meg!
- Hva? - Drepe meg!
Du må gi ham beskjed. Han er i slottshaven ved Palace Royal!
Si at jeg sitter i en telefonboks i metroen, og navnet er Lambert.
Hallo? - Mr. Batholomiew?
En fru Lambert ringte til dem, det hørtes viktig ut!
- Lambert? Jeg kjenner ingen Lambert? - Hun er i metroen og noen vil drepe henne.
- Drepe henne? Hvem tror hun jeg er? CIA?
- Du må heller ringe til det franske politi!
Hr. Batholomiew... Hr. Batholomiew...
Hjelp meg! - Reggie. Stopp! Den mannen er Carson Daile!
- Alle vet at han er død, fru Lambert - HAN ER Carson Daile!
Ikke tro ham. Kast frimerkene hit. Han prøver å lure deg igjen!
Tex gjenkjente ham. Derfor skrev han DYLE. Han myrder deg også!
Hvis jeg er den han sier, hva hindrer meg i å drepe deg straks, da?
Da måtte han jo komme fram for å hente frimerkene, og det ville han ikke overlevd.
Han vil ha pengene selv, slik har det vrt bestandig!
- Han er fra CIA. Jeg traff ham på ambassaden! - Han er Carson Daile!
Ja. Jeg er en død mann. Se på meg!
- Jeg vet ikke hvem noen er lenger! - Reggie. Tro på meg for siste gang!
- Hvorfor skulle jeg det da? - Jeg kan heller ikke se noen grunn!
- Stopp akkurat der, ellers dreper jeg deg! - Du skal fremdeles ut etter frimerkene!
- Jeg bommer neppe på så kort avstand. - Det trengs mange kuler for å drepe meg!
De etterlot meg med fem kuler i beinet og magen. De visste at jeg levde, men lot meg bare ligge!
Jeg var 10 måneder i et tysk fengsel, uten smertestillende medisin.
- De etterlot meg der, og fortjente å dø! - Men jeg har ikke noe med det å gjøre!
Du har pengene, og de tilhører meg. De visste at jeg levde, men lot meg ligge!
Derfor måtte jeg drepe dem alle fire. Tro meg, fru Lambert. Jeg kan meget enkelt drepe Dem også.
Det er ingenting å gjøre. Det har gått for langt. Jeg sverger på at jeg slår Dem i hjel.
Bestem deg nå!
Adam!
Ok. Jeg vet at De er der nede, Fru Lambert.
Kom ut.
Hører De meg? Kom ut!
Jeg har ikke lyst til å drepe deg, men jeg gjør det!
Kom ut!
Leken er over, fru Lambert!
Du behøvde ikke å jage meg så intenst. Den er ferdig, ta denne.
Beklager at jeg kalte deg morder. Hvordan kunne jeg vite at han løy, akkurat som deg!
Er det takken for å redde livet ditt?
Var det livet mitt, eller frimerkene?
- Så tåpelig! Hvordan kan du tro på det? - Bevis det!
Si: "jeg skal dra til ambassaden i morgen og gi dem frimerkene"!
- Jeg sa: "si til meg... - Jeg hørte deg godt!
- Så si det! - Reggie. Det er noe jeg må fortelle deg....
- Det er like godt, jeg går dit med dem selv - Hvorfor tror du de vil ha dem...
Det er kun 250.000. Det koster mer enn det å fikse bøkene deres!
- Som skatteyter... - Skatteyter? Forbrytere betaler ikke skatt!
Unnskyld soldat. Hvem skal jeg snakke med for å få levert tilbake stjålne penger til staten?
Prøv rom 217, skattekontoret. Mr Croockshank! - 217, takk skal du ha.
Er det greit at jeg er her? Synet av å gi bort så mange penger kan gi meg et utbrudd.
Mr. Croockshank, mitt navn er Frøken Lambert.
- En fru Lambert ønsker å trefe Dem.. - Frøken!
- Gå rett inn. - Takk.
-Av alle onde, råtne, idiotiske, bedrageriske...
Bedrageriske? Jeg trodde du ville bli glad for at jeg IKKE var en bedrager!
Du er ærlig om å være uærlig. Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg kunne ikke si noe. Gi meg frimerkene!
Vent. Hvordan fikk han kontor her i bygningen?
- Når møtte du ham? - Omkring klokken 13
Lunsjtid. Så har han sikkert bare brukt et tomt kontor mens du var her.
Og hvordan kan jeg vite at dette er ditt kontor, da?
Frk. Foster. Skriv en beskjed til hr. Bartholomiew i sikkerhetsavdelingen om å låse kontorene i lunsjen.
Batholomiew, han kan nok starte med sitt eget! Og hvilket fornavn har du i dag?
Bryan Crookshank. - Bryan. Jeg får venne meg til det.
- Det behøver du ikke. - Finnes det en fru Crookshank?
- Ja. - Men dere er skilt.
Nei.
Min mor. Hun bor i Detroit. Du vil elske henne, og hun vil elske deg!
- Gi meg de frimerkene! - Ikke før du beviser at du er Bryan Crookshank!
Du vet det i neste uke når jeg undertegner vielsesattesten...
La være å snakke det bort. Jeg vil se ID nå! Du skal bevise at... VIELSESATTEST??
- Sa du vielsesattest? - Ikke skift tema! Hit med merkene!
Jeg elsker deg Adam, Alex, Peter, Bryan eller hva du nå heter.
Jeg håper at vi får mange gutter, så vi kan oppkalle alle sammen etter deg!
Men først... kan jeg få frimerkene?