Некада давно у веома далекој галаксији...
РАТОВИ ЗВЕЗДА
Епизода В ИМПЕРИЈА УЗВРАÆА УДАРАЦ
Дошло је тешко време за побуњенике.
Иако је Звезда Смрти уништена...
...империјалне трупе су протерале побуњениèке снаге из њихове тајне базе...
...и стале да их прогоне по èитавој галаксији.
Избегавајуæи империјалну звездану флоту...
...група бораца за слободу предвоðена Луком Скајвокером...
...оформила је нову тајну базу на на забаèеној, леденој планети Хот.
Зли Дарт Вејдер, опседнут жељом да пронаðе младог Скајвокера...
...послао је хиљаде шпијунских сонди у удаљене крајеве свемира....
Ехо 3 зове Ехо 7. Хан, пријатељу, èујеш ли ме?
Одлиèно, мали. Шта има?
Па, завршио сам обилазак. Нисам нашао никакве знаке живота.
На овој коцки леда нема довољно живота да стане на свемирску крстарицу.
– Сензори су на месту. Идем назад. – Добро. Видимо се ускоро.
Овде у близини је пао метеор. Хоæу да га погледам. Неæу дуго.
Мирна, мирна. Шта је било?
Нешто си наљушила?
Èуи! Èуи! Èуи!
У реду, не нервирај се. Одмах се враæам да ти помогнем.
– Соло? – Нема трагова живота, генерале.
Сензори су на месту. Знаæете ако ишта наиðе.
Да ли се командант Скајвокер вратио?
Не. Проверава метеорит који је пао близу њега.
Са толиком активношæу метеора овде, биæе тешко приметити било какав брод.
– Генерале, морам да идем. Више не могу да останем. – Жао ми је што то èујем.
Глава ми је уцењена. Ако не исплатим Џабу Хата, мртав сам èовек.
Није лако живети са смртном пресудом над главом. Ти си добар борац, Соло.
– Мрзим што те губим. – Хвала вам, генерале.
– Дакле, Ваша Висости, претпостављам да је то то. – Тако је.
Па сад, немојте бити тужни. Збогом, принцезо.
Хан!
– Да, Ваша Висости? – Мислила сам да си одлуèио да останеш.
Ловац на уцене на Орд Мантелу ме је натерао да променим мишљење.
Хан, требаш нам!
– Нама? – Да.
– Ох, мислиш да теби требам? – Ти ми требаш?
– Немам појма о èему приèаш. – Претпостављам да немаш.
– А шта ја то таèно треба да знам? – Ма дај!
Желиш да останем због твојих осеæања према мени.
Да. Ти си нам од велике помоæи. Ти си роðени воðа.
Не! То није то. Ма дај!
– Аха! Хајде, хајде! – Умишљаш ствари.
Стварно? А зашто онда ти пратиш мене?
Бојиш се да æу отиæи а да ти не дам опроштајни пољубац?
– Пре бих пољубила Вукија. – Могу то да ти средим.
Требао би ти добар пољубац!
Ни не покушавај мене да кривиш. Нисам тражио од тебе да укљуèиш грејаè. Само сам приметио...
...да је хладно у принцезиним одајама.
Па и треба да је хладно. Како би инаèе осушили њену одеæу? Стварно не знам.
Ох, угаси се.
Зашто си ово сад раставио? Покушавам да нас избавим одавде...
– ...а ти ишèупаш обоје... – Опростите, господине.
– Одмах их састави. – Могу ли, молим вас, разговарати са вама?
– Шта желиш? – Па, принцеза Леја, господине. Покушавала је...
– ... да вас добије на комуникатор. – Угасио сам га, не желим да приèам са њом.
Принцеза Леја се брине за господара Лука.
Још се није вратио. Она не зна где је он.
– Ни ја не знам где је он. – Нико не зна где је он.
– Како то мислиш, нико не зна? – Па, ух, видите...
– Дежурни официр! Где је дежурни официр? – Опростите, господине. Могу ли вас...
– Да, господине? – Знаш ли где је командант Скајвокер?
Нисам га видео. Могуæе је да је ушао на јужни улаз.
Могуæе је? Зашто то не провериш? Постаје све мраèније.
Да, господине.
Опростите, господине, могу ли вас питати шта се дешава?
Зашто да не?
Невероватан èовек. Хајде, Р2, наðимо принцезу Леју.
Меðу нама, мислим да је господар Лук у опасности.
Господине, командант Скајвокер није ушао на јужни улаз.
– Можда је заборавио да се пријави. – Сумњам. Да ли су летаèи спремни?
Још не. Имамо проблема да их подесимо на хладноæу.
– Онда морамо да идемо на Таунтаунима. – Господине, температура пребрзо опада.
Тако је. И мој пријатељ је напољу.
Ваш Таунтаун æе се смрзнути пре него што стигнете до прве ознаке.
Онда се видимо у паклу!
Мораш да поðеш сад, Р2. Не можемо више ништа да уèинимо.
А и моји спојеви се смрзавају.
Не говори тако! Наравно да æемо видети господара Лука опет.
Он æе бити добро, видеæеш.
Глупи мали кратки спој. Биæе он сасвим добро.
Господине, све патроле су ту. Још увек немамо...
Још нема контакта са Скајвокером и Солом.
Госпоðице Леја, Р2 каже да није могао да ухвати никакав сигнал.
Додуше, признаје да му је домет премален да би изгубили сву наду.
Ваша Висости, више ништа не можемо урадити веèерас. Морамо да затворимо заштитна врата.
– Затворите врата. – У реду, господине.
Р2 каже да су шансе за опстанак 725 према 1.
Додуше, познато је да Р2 зна и да погреши.
С времена на време. Боже, боже.
Не брини за господара Лука. Сигуран сам да æе бити у реду.
Он је јако паметан, знаш, за једно људско биæе.
Лук.
Бене?
– Отиæи æеш у Дегоба систем. – Дегоба систем?
Тамо æеш уèити од Јоде.
Уèитеља Џедаја који је и мене уèио.
Бене... Бене...
Лук! Лук!
Не ради то, Лук. Хајде, дај ми знак да си жив.
– Нема пуно времена. – Бене... Бене...
Држи се, момак.
Дегоба систем.
– Ово æе смрдети, момак... – Јода.
...али æе те угрејати... док не направим склониште.
А мислио сам да само споља смрде!
Ехо база, имам нешто! Није бог зна шта, али би могао да буде облик живота.
Команданте Скајвокер, да ли ме èујете? Овде Црвени 2.
Капетане Соло, да ли ме èујете?
Команданте Скајвокер, да ли ме èујете? Овде Црвени 2.
Добро јутро. Лепо од вас, момци, што сте свратили.
Ехо база, овде Црвени 2. Пронашао сам их. Понављам, пронашао сам их.
Господару Лук, драго ми је да сте поново у функцији.
Р2 је такоðе среæан.
Како се осеæаш, момак? Фино изгледаш.
Уствари, изгледаш као да би могао ишèупати уши Гандарку.
– Захваљујуæи теби. – То су две услуге које ми дугујеш, јуниоре.
Дакле Ваше Велиèанство, изгледа да сте ме успели задржати.
Нисам имала ништа с тим. Генерал Рајкен мисли да је опасно...
...напустити систем пре активирања енергетског штита.
Добра фора. Ипак мислим да не можеш поднети...
...да пустиш оваког лепотана из вида.
Немам појма одакле ти те визије, глупавко.
Само се ти смеј, кудрави.
Ниси нас видео насамо у јужном пролазу.
– Потпуно ми се емоционално предала. – Ма...
...слушај, ти уображени... празноглави...
...одрпани... èобане!
Ко је одрпан?
Мора да сам је погодио у жицу èим се овако накострешила?
Шта, мислиш да знаш све о женама?
Главно особлје да се јави у командни центар.
– Само полако. – Извините нас, молим.
Принцезо, имамо посетиоца.
Покупили смо нешто изван базе у зони 12, креæе се ка истоку.
– Од метала је. – Онда није једно од оних звери што су напале Лука.
– Да није наш летаè? Један од наших. – Не, èекајте.
Èује се нешто слабо.
Господине, познајем 6 милиона форми комуникације.
Овај сигнал не користи Алијанса. Могао би бити Империјин код.
Није пријатељски, èији год да је. Èуи, хајде да видимо шта је.
Пошаљи Црвеног 10 и 11 до станице 38.
– Бојим се да га није пуно остало. – Шта је било?
Нека врста Дроида. Нисам га оштетио много. Мора да је имао уреðај за самоуништење.
– Империјална дроид сонда. – Кладим се да Империја зна где смо.
Боље да поèнемо са евакуацијом.
– Адмирале. – Да, капетане.
Мислим да имамо нешто, господине. Извештај је фрагментисан.
Шаље га сонда у систему Хот. Али то је најбољи траг који имамо.
Имамо хиљаде наших сонди који претражују галаксију. Желим доказе, не трагове!
– Али, слика указује на постојање живота. – То може бити било шта.
– Када би пратили сваки траг... – Али, господине, у систему Хот...
– ...не би требало да буде људског живота. – Нашли сте нешто?
Да, господару.
То је то. Побуњеници су ту.
Господару, постоји много насеобина којих нема на мапама.
– Могли би бити кријумèари, или... – То је тај систем.
И сигуран сам да је Скајвокер са њима. Одредите курс за Хот систем.
– Генерале Вирс, припремите људе. – Адмирале.
Групе 7 и 10 æе остати да возе летаèе.
Центар за евакуацију æе одмах одобрити полетање сваког натовареног транспортера.
Разумем, господине.
Ок, то је то. Укљуèи га.
Угаси! Угаси!
Угаси!
Господине, потрајаæе док се евакуишу Т-47.
Заборавите на тешку опрему. Имамо довољно времена...
...да се мањи модули укрцају на транспортере.
– Èувајте се, господине. – Хвала.
Èуи, èувај се, ок?
Хеј, у реду је...
Здраво, мали.
Мора да има разлог за то. Погледај на другом крају.
Èекај моменат.
– Јеси ли у реду? – Да.
Èувај се.
И ти.
Генерале, флота Звезданих разараèа излази из хиперсвемира у сектор 4.
Преусмерите сву снагу у енергетски штит.
Морамо их задржати док транспортни бродови не изаðу.
Припремите се за копнени напад.
– Шта је, генерале? – Господару, флота је изашла из брзине светлости.
Ком-скенер је открио поље енергије које штити простор око шесте планете...
...Хот система. Поље је довољно јако да одбије бомбардовање било које врсте.
Побуњеници знају за нас.
Адмирал Озел је изашао из брзине светлости преблизу систему.
– Мислио је да је мудрије изненадити их. – Он је смотан колико и глуп.
– Генерале, спремите трупе за напад на површини. – Да, господару.
Господару Вејдеру. Флота је изашла из брзине светлости и спремамо се да...
Последњи пут си ме изневерио, адмирале.
– Капетане Пиет. – Да, господару.
Спреми се да искрцаш трупе иза енергетског поља...
...и постави флоту тако да ништа не напусти тај систем.
– Сада си ти главни, адмирале Пиет. – Хвала вам, господару Вејдеру.
Нека се сви носаèи групишу на северном улазу.
Велики транспортни бродови æе отиæи èим буду утоварени.
Бродове æе штитити само по два ловца.
Енергетски штит æе бити отворен врло кратко...
...тако да морате остати близу транспортера.
Два ловца против Звезданих разараèа?
Јонски топ æе испалити пар хитаца...
...тако да одврати непријатељске бродове са вашег курса.
Када проðете кроз штит, наставите до таèке састанка.
– Јасно? – У реду.
– Онда, среæно. – Ок. Сви на положаје. Идемо!
Њихов примарни циљ æе бити погонски генератори. Припремите се да отворите штит.
– Господине, побуњениèки бродови улазе у наш сектор. – Добро. Наш први улов данас.
Контроло јонског топа, спреми се.
Пали!
Први транспорт се пробио!
– Да ли сте добро, господине? – Као нов, Дак. А ти?
Сад се осеæам као да бих сам могао да поразим Империју.
Знам на шта мислиш.
Ехо Станица 3-Т-8. Видимо Империјине шетаèе!
Империјални шетаèи на северном гребену!
Ехо станица зове 5-7. Пошли смо ка циљевима.
У реду момци, држите се сад.
– Лук, немам прилазни вектор. Нисам подешен. – Полако, Дак.
Заузмите делта-формацију. Креæи сад!
У реду је. Креæем на циљ.
Хоби, јеси ли још са мном?
Тај оклоп је прејак за бластере.
Црвена Групо, користите харпуне и сајле.
Идите на ноге. То нам је једина шанса да их зауставимо.
У реду, буди спреман, Дак.
Лук, имамо квар у контроли паљбе. Мораæу да преðем на резервне команде.
Само се држи. Држи се, Дак. Спреми се да испалиш ту сајлу.
Дак? Дак!
Да, господару Вејдеру. Дошли смо до главног генератора.
Штит æе бити спуштен сваки èас. Можете поèети са слетањем.
– Црвени 3. – Слушам, Црвени Воðо.
Виџ, изгубио сам стрелца. Ти мораш ово погодити. Ја æу те покривати.
Подеси харпун. Прати ме на следеæем пролазу.
Прилазим, Црвени Воðо.
Мирно, Црвени 2.
Активирај харпун.
Добар погодак, Џенсоне.
– Још један пролаз. – Прилазим.
Сајла спремна! Отпусти је!
Ослободи сајлу.
Сајла ослобоðена.
Хајде!
– Ура! То га је средило! – Видим, Виџ. Добар посао.
Мислим да не можемо заштитити два транспорта у исто време.
Ризиèно је, али неæемо моæи још дуго да издржимо. Немамо избора.
– Лансирај патроле. – Евакуиши остатак копненог особља.
Не, не и не!
Ово иде овде, овај иде тамо. Капираш?
Р2, добро èувај господара Лука, важи?
А, поведи раèуна и о себи.
Боже, боже.
Све трупе да се искрцају за копнени напад. Спремите се да гаðате главни генератор.
– Црвени 2, јеси ли у реду? – Да. Са тобом сам, Црвени Воðо.
Подеси харпун. Ја æу те покривати.
– Прилазим. – Пазите на унакрсну ватру, момци.
Заузео позицију три. Буди спреман.
Останите збијени! Наставите да летите ниско!
Хоби! Погоðен сам!
– Јеси ли добро? – Зашто си још ту?
– Èуо сам да је командни центар погоðен. – Имаш одобрење да одеш.
Не брини отиæи æу. Прво æу те отпратити до брода.
Ваша Висости, морамо искористити овај задњи транспортер. То нам је једина нада.
Пошаљите све трупе из сектора 12 на јужну падину, да заштитиш ловце.
Империјалне трупе су ушле у базу. Империјалне трупе су ушле...
– Хајде... то је то. – Дај сигнал за евакуацију.
– И крените ка вашим транспортерима! – Хеј! Èекајте мене!
Пооèните са повлаèењем! Повлаèите се!
– Удаљеност од генератора? – 17,28.
Нишани! Ласер максималне снаге.
Транспортер, овде Соло.
Узлетите, не могу да доðем до вас. Ја æу је одвести у Соколу.
Али... али... али... куд сте то кренули? Хеј, вратите се назад!
Èекајте! Èекајте мене! Èекајте! Станите!
– Типиèно. – Долази овамо!
Пожури, златна палице, или æеш остати овде заувек!
Станите! Станите!
– Може ли ово? – Да ли би помогло ако бих изашла и погурала?
– Капетане Соло! Капетане Соло! – Можда и хоæе!
Господине, могу ли да вам предложим да...
Може да приèека.
Са овом конзервом никад неæемо проæи ту блокаду.
Ова беба крије нека изненаðења, срце.
Хајде! Хајде! Преспоји то! Само да све не прегори.
– Јеси ли видела? – Једног дана æеш погрешити...
...и надам се да æу томе присуствовати!
Нагази!
Р2.
Спреми се за полетање.
Среæно, Лук. Видимо се на таèки састанка.
Не брини, Р2. Полазимо, полазимо.
Све је у реду, Р2.
Само уносим нови курс.
Неæемо се састајати са осталима.
Идемо у Дегоба систем.
Баш тако, Р2.
То је у реду. Још неко време бих управљао руèно.
– Видео сам их! Видео сам их! – Видио си шта?
Звездани разараèи. Два комада. Иду право на нас.
– Господине, господине! Могу ли да вам предложим... – Уæуткај га или га угаси!
Провери штит за одвраæање!
Ох, сјајно. Мислим да им ипак можемо побеæи.
Избегни их!
– Припремите се за брзину светлости. – Али, господине!
– Све су ближе! – О да? Е, гледај сад ово.
Које?
– Мислим да смо у невољи. – Ако смем реæи, господине, веæ раније сам приметио...
...да је покретаè хиперпогона оштеæен. Немогуæе је иæи брзином светлости!
У невољи смо!
Хоризонтални бастери.
Алувијални дампери.
Не, није то у питању. Донеси ми хидрокљуè!
Да ми је само знати како æемо се испетљати из овога.
Èуи!
Ово није био ласер. Нешто нас је погодило.
Хане, пењи се овамо!
Хајде, Èуи!
– Астероиди! – О, не!
– Èуи, подеси 2-7-1. – Шта радиш?
– Неæеш ваљда стварно у астероидно поље? – Били би луди да нас прате, зар не?
– Не мораш ово да радиш да би ме импресионирао! – Господине, могуæност навигације...
– ...кроз поље астероида је приближно 3720:1! – Никад ми не говори о шансама!
Видите! Ау!
Рекла си да желиш бити присутна када будем погрешио. Па, срце, ово ти је можда прилика.
Повлаèим то. Биæемо разнесени ако овде останемо.
– Неæу о томе да расправљам. – Разнесени?
– Приæи æу ближе једном од оних веæих. – Ближе?
Ближе?
– Ох, то је самоубиство! – Тамо. То изгледа прилиèно добро.
– Шта изгледа прилиèно добро? – Да. То æе бити таман.
Опростите, госпо, а где ми то идемо?
– Надам се да знаш шта радиш. – Надам се и ја.
Да, то је то. Дегоба.
Не, неæу се предомислити.
Не оèитавам ни градове ни технологију.
Мада, оèитавам крупне сигнале живота. Има неèег живог, тамо доле.
Да, убеðен сам да је савршено сигурно за дроиде.
Знам, знам! Сва оптика је мртва. Не видим ништа!
Само се држи. Поèињем спуштање.
Не, Р2, остани ту. Погледаæу около.
Р2? Р2!
Где си?
Р2!
Буди мало пажљивији.
Оним путем, Р2.
Р2!
Ох, не!
Јеси ли у реду? Хајде.
Имао си среæе што имате лошу укус.
Нешто си сломио?
Ако кажеш да је долазак овде био лоша идеја, поèињем да се слажем са тобом.
О, Р2, шта радимо ми овде?
Ово као да је... као да је сан, или...
...не знам. Можда поèињем да лудим.
– Да, адмирале? – Наши бродови су спазили...
...Миленијумског Сокола, господару. Али он је ушао у поље астероида, а ми не можемо да ризикујемо...
Астероиди ме не брину, адмирале. Желим тај брод, а не објашњења.
Да, господару.
Искљуèиæу све осим напајања за слуèај нужде.
Господине, скоро се бојим да питам, али да ли то знаèи да æете и мене искљуèити?
Не. Требаш ми да би поприèао са Соколом и открио шта то не ваља са хиперпогоном.
Господине, могуæе је да овај астероид није скроз стабилан.
Није скроз стабилан? Е, драго ми је да те имамо да нам то кажеш.
Èуи, одведи професора иза и укљуèи га у хиперпогон.
Некад стварно не разумем понашање људи.
На крају крајева, ја сам покушавам да радим свој посао...
Пусти ме.
– Пусти ме, молим те. – Не узбуðуј се.
Капетане, то што ме држите није довољно да се узбудим.
Извини, срце. Немам времена ни за шта друго.
Спреман за мало енергије? Ок.
Да видимо. Стави то ту. Тако. Готов си.
Све што треба да урадим јесте да наðем тог Јоду... ако уопште и постоји.
Врло èудно место да наðеш уèитеља Џедаја.
Јежим се од овог места.
Ипак...
...ово место ми је познато.
Не знам. Осеæам се као...
– Осеæаш се како? – Као да нас неко гледа!
Оружје своје склони! Зло ти не желим!
И питам се ја, због èега си овде ти?
– Тражим некога. – Тражиш?
Нашао си неког, рекао бих, а?
Баш тако.
Помоæи ти могу. Дааа, хмм.
Мислим да не можеш. Ја тражим великог ратника.
Ааа! Великог ратника!
Ратови никог великим не èине.
Спусти то, да... Хеј! То ми је веèера.
Како си толико нарастао, хранеæи се оваквом храном?
Слушај пријатељу, нисмо мислили да слетимо у ову бару. Будемо ли могли да извуèемо брод, извуæи æемо га...
– ...али не можемо, а зашто се ти онда не би... – Аааа, свој брод не можеш извуæи?
Хеј! Склони се одатле!
– Не! – Хеј, могао си ово да сломиш.
Не ради то.
Правиш неред.
– Хеј, дај ми то! – Моје је! Или помоæи вам неæу!
Не желим твоју помоæ. Желим своју лампу.
Треба ми да одем из ове љигаве моèваре.
Љигава? Моèвара? Мој дом ово је!
Дај, Р2, остави му је.
– Моја је! Моја је! Моја је! – Р2!
Би ли се сад склонио, мали друже? Велики нас посао èека.
Не, не! Остати и помоæи вам хоæу Да наðете твога пријатеља, а?
Не тражим пријатеља, тражим Џедај уèитеља.
Џедај уèитеља? Јоду?
– Ти тражиш Јоду! – Познајеш га?
Одвести те до њега, ја хоæу.
Да, да. Али сада морамо јести. Доðи!
Добра храна. Доðи!
Доðи! Доðи!
Р2. Остани и припази на логор.
Где је сад Р2 када ми толико треба?
Господине, не знам где је ваш брод науèио да комуницира...
...али користи најèуднији могуæи дијалекат. Каже ми, бар тако верујем, да се поларизовала...
...струјна спојница на негативној оси. Бојим се да æете морати да је замените.
Па, наравно да æу морати да је заменим.
Ево ти! Е, да, Èуи...
...мислим да би требало заменити негативну спојницу.
Хеј, Ваша Висости, само покушавам да помогнем.
– Хоæеш ли молим те престати да ме тако зовеш? – Наравно, Леја.
– Е, баш си понекад тежак. – Јесам, стварно јесам.
Додуше, и ти би могла да будеш мало пријатнија.
Хајде, признај, понекад помислиш да сам стварно у реду.
Можда понекад...
Кад се не понашаш као бараба.
Бараба? Бараба?
Свиðа ми се како то звуèи.
– Престани. – Са èим?
Престани стим. Руке су ми прљаве.
И моје су. Èега се плашиш?
– Плашим? – Дрхтиш.
Не дрхтим.
Свиðам ти се зато што сам бараба. У твоме животу нема много бараба.
– Ја волим само фине мушкарце. – Ја сам фин мушкарац.
Не, ниси. Ти си...
Господине, господине! Издвојио сам спојницу са струјом обрнутог смера!
Е, баш ти хвала! Веома ти хвала!
Нема на èему, господине.
То је, господару Вејдеру, био задњи пут да смо их видели.
С обзиром на штету коју смо претрпели, они мора да су уништени.
Не, капетане, живи су.
Хоæу да сви расположиви бродови преèешљају астероидно поље. Све док не буду пронаðени!
Господару Вејдеру.
– Да, адмирале. Шта је било? – Император нареðује да му се јавите!
Померите брод ван астероидног поља, како бисмо послали што јаснији сигнал.
Да, господару.
Шта нареðујете, мој господару?
Велика је пометња у Сили.
– Осетио сам то. – Имамо новог непријатеља...
...Лук Скајвокер.
– Да, мој господару. – Могао би да нас уништи.
Он је само деèак. Оби-Ван му више не може помоæи.
Сила је снажно уз њега. Син Скајвокеров...
...не сме постати Џедај!
Ако би га преобратили, постао би моæан савезник.
Да. Да.
Био би нам од велике помоæи. Може ли то да се уради?
Или æе нам се придружити или æе умрети, господару.
Види, сигуран сам да је укусно. Не разумем зашто не могу да видим Јоду сада.
Стрпљења! За Џедаја је време да једе.
Једи, једи!
Вруæе!
Добра храна, а? Добра, је ли?
Колико има до Јоде? Да ли æе нам пуно требати да стигнемо тамо?
Не далеко. Јода не далеко. Стрпљења. Ускоро æеш бити са њим.
Листиæи од корења. Ја кувам.
Зашто желиш да постанеш Џедај?
– Највише ради мог оца, мислим. – Аааа, твој отац? Моæан Џедај био је он.
– Моæан Џедај. – Ма дај!
Како знаш мог оца? Не знаш ни ко сам ја.
Шта ја радим овде? Само губим време.
Не могу да га уèим. Момак нема стрпљења.
Науèиæе се веæ стрпљењу.
Пуно је беса у њему. Као код његовог оца.
Да ли сам ја био другаèији када си ме подуèавао?
Не. Он није спреман.
Јода?!
Спреман сам! Ја... Бене! Могу да будем Џедај.
– Бене, кажи му да сам спре... – Спреман си?
Шта ти о спремности знаш?
Веæ 800 година уèим Џедаје.
Себе æу за мишљење питати кога æу подуèавати!
Џедај мора имати најдубљу посвеæеност.
И најозбиљнији ум.
Овога сам дуго посматрао.
Èитавог живота гледао је некуд.
У будуæност. У хоризонт.
Никада није био умом тамо где су му ноге!
Шта је радио?
Авантуре. Узбуðења.
Џедај не жуди за тим. Лакомислен си ти!
И ја сам био такав, ако се сеæаш?
Престар је. Да, престар да запоèне са уèењем.
Али ја сам толико науèио.
– Хоæе ли довршити оно што је запоèео? – Неæу вас изневерити.
Ја се не плашим!
Плашиæеш се.
– Господине, ако бих могао да понудим мишљење... – Стварно ме не занима твоје мишљење, 3ПО.
Нешто је напољу!
– Где? – Напољу, у пеæини.
Ево га. Слушајте! Слушајте!
– Идем напоље. – Јеси ли луд?
Таман сам саставио ову канту. Не желим да је сада нешто развали.
Онда идем са тобом.
Мислим да је боље да останем и èувам брод.
О, не.
Стварно èудно неко тло.
Не изгледа као камен.
– Страшно је влажно овде. – Не знам.
– Имам лош предосеæај око овога. – Баш тако.
Пази!
У реду је. У реду је.
Да. Баш оно што сам мислио. Мајнок.
Èуи, провери остатак брода да нам се можда још који није закаèио.
– Они жваæу каблове. – Мајноци?
Уðите унутра, састругаæемо их ако их још има.
Бежите, бежите, гнусобе једне! Иш! Иш!
Само моменат...
– Хајде, Èуи, губимо се одавде! – Империја је још напољу.
– Мислим да није мудро да... – Немам времена за расправу као у комитету.
Нисам ти ја комитет!
Не можеш да идеш брзином светлости у пољу астероида.
Седи, срце. Полеæемо!
– Види! – Видим, видим.
– Готови смо! – Пеæина се руши.
– Ово није пеæина. – Шта?
Трèи!
Да. Џедај своју снагу црпи из Силе.
Али, Мраèне стране се èувај!
Бес, страх, агресивност тамна су страна Силе.
Доðу ти лако, журе да се придруже у борби.
Мраèном страном једном кад поðеш судбином владаæе ти заувек!
Прогутаæе те, као што је прогутала Оби-Вановог уèеника.
Вејдер.
– Да ли је тамна страна јаèа? – Не, не.
Не. Али је бржа, лакша, заводљивија.
Али како æу разликовати добру страну од лоше?
Разликоваæеш. Када си миран.
Смирен.
Пасиван.
Џедај користи Силу...
...за знање и одбрану. Никад за напад.
– Али реци ми зашто не могу... – Не и не! Не постоји зашто.
Више те данас неæу подуèавати.
Оèисти ум од питања.
Нешто није у реду овде.
Осеæам хладноæу, смрт.
Мраèна страна Силе. Врло је јака на том месту.
Оно је у поседу зла.
Унутра иæи мораш.
Шта је унутра?
Само оно што са собом понесеш.
Оружје твоје... неæе ти требати.
Ловци на уцене. Не треба нам тај олош.
– Да, господине. – Ти побуњеници нам неæе побеæи.
Господине, имамо приоритетну везу са звезданог разараèа Осветник.
Велика награда èека оног ко пронаðе Миленијумског Сокола.
На располагању су вам сва средства која сматрате неопходним.
Али хоæу их живе. Никако дезинтегрисане.
– Биæе како желите. – Господару Вејдеру!
Господару, имамо их.
Е, богу хвала да смо изашли из астероидног поља.
Бежимо одавде. Спремни за брзину светлости?
1...
...2...
...3!
Па ово није фер.
Сва кола за пренос раде. Није моја грешка!
– Немамо брзину светлости? – Није моја грешка.
Господине, управо смо изгубили задњи штит.
Још један директан погодак отпозади и готови смо.
Окреæи брод!
Окреæи брод, кад кажем! Пребацујем сву снагу у предњи штит!
– Напашæеш их? – Господине, шансе да се преживи директан судар...
– ...са звезданим разараèем Империја износе... – Завежи!
Спремају се за напад.
Дижи штитове!
Пратите их! Можда æе још једном да прелете.
Капетане Нида, брод је нестао са радара.
Није могла да нестане. Тако мали бродови немају уреðај за невидљивост.
Нема им трага, господине.
Капетане, господар Вејдер тражи извештај о потери.
Спреми мј шатл.
Преузеæу пуну одговорност и извиниæу се господару Вејдеру.
– У меðувремену, наставите да претражујете подруèје. – Да, капетане Нида.
Употреби Силу. Да.
А сада... камен.
Осети га.
Концентриши се!
О, не. Сада га више неæемо извуæи.
Тако сигуран си у то?
Увек кажеш да не може бити ураðено.
– Èујеш ли ти шта од оног што ти приèам? – Уèитељу, померати камење је једно...
– ...а ово је нешто сасвим другаèије. – Не! Није другаèије!
Другаèије само у твојој глави! Одуèити се мораш од оног што си уèио.
– У реду, пробаæу. – Не! Не пробати.
Уради... или урадити немој. Нема пробати.
Не могу. Превелик је.
Велиèина није битна. Погледај ме.
Судиш о мени према томе колики сам?
Е, не би требало тако да судиш...
...јер мој савезник је Сила.
А моæан је савезник она.
Живот је ствара. Од њега настаје.
Енергија Силе окружује нас и веже нас.
Ми смо биæа која зраèе. Нисмо ова сирова материја!
Осетити мораш Силу око себе.
Овде, измеðу тебе... и мене...
...и овог дрвета... и камена. Свуда!
Да...
...èак измеðу земље и тог брода!
Тражиш немогуæе.
Не могу... Не могу да поверујем!
Зато и не успеваш.
Извињење прихваæено, капетане Нида.
Господару Вејдеру, наши бродови су завршили претрагу и нису ништа нашли.
Ако је Миленијумски Соко отишао брзином светлости сада је веæ на другој страни галаксије.
Дајте узбуну свим командама. Прораèунајте сва могуæа одредишта...
...према њиховој последњој путањи.
– Да, господару. Наæи æемо их. – Немојте ме поново изневерити....
...адмирале.
Узбуна свим командама. Раширите флоту.
Капетане Соло, овај пут сте отишли предалеко.
Не, неæу да æутим, Èубака. Зашто ме нико не слуша?
Флота се раздваја.
Иди назад и стани код команди за руèно одвајање.
Не видим како ово може помоæи.
У екстремним слуèајевима, предаја је савршено прихватљив избор.
Империја æе, можда, бити довољно милостива...
– О, хвала ти. – Шта си мислио следеæе да урадиш?
Буду ли се држали стандардне империјалне процедуре избациæе сво ðубре из бродова...
...пре него што преðу на светлосну брзину. И онда једноставно плутамо.
Са остатком ðубре... А шта онда?
Онда само наðемо сигурну луку негде овде.
– Имаш ли неку идеју? – Где смо ми сада?
– У систему Аноат. – Систем Аноат. Нема пуно тога тамо.
Не. У ствари, èекај. Ово је занимљиво.
– Лендо. – Лендо систем?
Лендо није систем. То је èовек. Лендо Калрисијан.
Картарош, коцкар. Бараба. Свидеæе ти се.
– Хвала ти. – Беспин. Далеко је, али мислим да можемо успети.
– Рударска колонија? – Да, Тибански рудник гаса.
Лендо га је добио на муæку.
Лендо и ја се знамо одавно.
– Може ли му се веровати? – Не.
Али не воли Империју. То ти могу реæи.
Идемо, Èуи. Спреман?
Откаèи!
Имаш својих тренутака.
Не пуно, али их имаш.
Концентриши се. Осети Силу како теèе.
Да.
Тако.
Смирено. Да.
Кроз Силу ствари æеш видети.
Друга места. Будуæност, прошлост.
Пријатеље давно изгубљене.
Хане!
Леја!
Контрола, контрола. Мораш се науèити контролу.
Видео сам... град у облацима.
Пријатеље имаш тамо.
– Патили су! – То будуæност видиш ти.
Будуæност?
Хоæе ли они умрети?
Тешко је то видети.
У сталном покрету је будуæност.
Морам да идем до њих.
Одлуèити мораш како æеш им најбоље служити.
Ако одеш сада помоæи им можда можеш, али...
...уништити æеш све за што се боре и пате.
Не, немам дозволу за слетање.
Треба ми Лендо Калрисијан.
– Хеј! Станите мало! Пустите да објасним! – Остаæете на вашем садашњем курсу.
– Баш дирљиво, зар не? – Мислила сам да познајеш ту особу.
То је било давно. Сигуран сам да је заборавио.
Имате дозволу да слетите на платформу 327.
Хвала вам.
Нема разлога за бригу. Лендо и ја знамо се одавно.
Ко се брине?
– Нико нас није доèекао. – Не свиðа ми се ово.
– Шта би ти хтела? – Ипак су нам дозволили да слетимо.
Види, не брини. Све æе бити у реду. Веруј ми.
Видиш? Мој пријатељ.
Буди на опрезу, ок?
Хеј!
Ти љигави, превртљиви, преваранте!
Имаш храбрости да доðеш овде, после свега.
Како си, стари гусару? Драго ми је да те видим!
Па, делује врло пријатељски.
Да... веома пријатељски.
– Шта радиш овде? – Због поправке. Мислио сам да ми можеш помоæи.
– Шта си ми урадио од брода? – Твог брода?
Хеј, сеæаш се, поштено сам га освојио.
Како си, Èубака?
Још си са овим губитником?
Здраво. Шта то имамо овде?
Добро дошли. Ја сам Лендо Калрисијан, водим ово постројење.
– А ко сте ви? – Леја.
Добро дошли, Леја.
У реду, у реду, стари заводниèе.
Здраво, господине. Ја сам Ц-3ПО, протоколарни киборг.
Моји услуге су вам на... Е, па стварно!
– Шта фали Соколу? – Хиперпогон.
– Реæи æу људима да га поправе. – Добро.
Знаш, тај брод ми је спасао живот много пута. Најбржа канта у галаксији.
Како гасни рудник? Да ли се још увек исплати?
Не онолико колико би ја хтео. Ми смо мала станица и не толико успешна.
Имамо много проблема са снабдевањем и радницима...
Шта је тако смешно?
Ти си смешан. Послушај се само. Звуèиш као послован èовек...
...одговорни воðа. Ко би то помислио, ха?
Знаш, враæаш ми неке успомене.
– Да. – Да, сада сам одговоран.
То је цена успеха.
Лепо је видети неког познатог.
Какав простак!
То звуèи као Р2 јединица унутра.
Баш ме занима да ли... Здраво? Здраво?
– Интересантно. – Ко сте ви?
О, мој Боже. Ужасно ми је жао. Ја нисам мислио да сметам.
Не, не, молим вас, немојте да устајете.
Лук, мораш да довршиш обуку.
Не могу да отерам ону визију из главе. Пријатељи су ми. Морам им помоæи.
– Не смеш отиæи! – Али Хан и Леја æе умрети ако останем.
Ти то не знаш.
Èак ни Јода не може видити њихову судбину.
Али ја им могу помоæи! Осеæам Силу!
Али не можеш да је контролишеш.
Ово је опасно време...
...у коме æе те искушавати Мраèна стране Силе.
Да, да! Оби-Вана ти слушај!
Пеæина. Сети се неуспеха у пеæини!
Али толико сам отада науèио. Уèитељу Јода, обеæавам да æу се вратити...
...и довршити што сам запоèео. Имате моју реè.
Тебе и твоје способности Император жели.
Зато æе твоји пријатељи патити.
Баш зато морам да одем.
Лук, не желим да те Император отме као што је отео Вејдера.
Неæеш ме изгубити.
Заустављени морају бити. Од овога све зависи.
Само прави Џедај...
...са Силом као савезником може поразити Вејдера и Императора.
Ако обуку прекинеш сад... и одабереш лакши пут, као Вејдер...
– ...постаæеш агент зла. – Буди стрпљив!
И да жртвујем Хана и Леју?
Ако поштујеш њихову борбу, да!
Будеш ли изабрао да се суоèиш са Вејдером, мораæеш се борити сам.
Ја не могу да се мешам.
Разумем.
Р2...
...упали трансформаторе.
Лук, не предаји се мржњи.
То води на Мраèну страну.
Јак је Вејдер. Сети се шта си науèио. Спасити те може.
Сетиæу се. И вратиæу се, обеæавам.
Рекох ти ја. Лакомислен је он.
Сада... ствари су много горе.
– Тај момак је наша последња нада. – Није. Има још једна.
Брод је скоро готов. Две или три ствари и опет смо у форми.
Што пре то боље. Овде нешто није у реду. 3ПО није виðен, нити се зна шта је са њим.
Предуго га нема да би казали како се изгубио.
Опусти се. Приèаæу са Лендом и видеæу шта могу да сазнам.
– Не верујем Ленду. – Ни ја му не верујем.
Он ми је пријатељ. Осим тога, ускоро одлазимо.
А после тога одлазиш и ти, зар не?
Шта је било?
Где?
Нашао си га на отпаду?
Какав неред. Èуи, можеш ли га поправити?
– Лендо има људе који га могу поправити. – Не, хвала.
– Жао ми је. Да ли прекидам нешто? – Не, заиста не.
Апсолутно прелепо изгледате.
Збиља спадате меðу нас, који живимо меðу облацима.
– Хвала вам. – Хоæеш ли ми се придужити на малом освежењу?
Сви су позвани, наравно.
– Имате проблема са вашим дроидом? – Не, нема проблема. Зашто?
Видте, ми смо мала станица, и не потпадамо под, овај...
...јурисдикцију Империје.
– Онда сте део рударског удружења? – Не, нисмо.
Премали смо да нас примете.
Што је добро, јер наше муштерије не воле...
...да буду примеæене.
Зар се не бојиш да æе Империја сазнати за вас? И доæи да нас затвори?
Та опасност нам стално виси над главом.
Али развили смо сигурност.
Тек смо постигли договор који æе Империју заувек држати даље од нас. За сва времена.
Била би нам èаст да нам се придружите.
Нисам имао избора. Стигли су пре вас.
Жао ми је.
И мени је жао.
Не, 3ПО је са њима.
Држи се. Скоро смо стигли.
О, мој Боже. Ужасно ми је жао. Ја нисам мислио да сметам.
Не, не, молим вас, немојте да устајете.
Не!
Јуришници? Овде? У опасности смо.
Морам реæи осталима. О, не! Погоðен сам!
Господару Вејдеру.
Можеш одвести капетана Солоа Џаби Хату èим будем ухватио Скајвокера.
Мртав ми не вреди ништа.
Неæе бити трајно оштеæен.
Господару Вејдеру, шта æемо са Лејом и Вукијем?
Они никада не смеју напустити овај град.
Нисмо се тако договорили. Нити је договор био да Хан буде предат оном ловцу на уцене!
Можда мислиш да се према теби није фер поступало?
– Не. – Добро. Било би лоше...
...ако бих овде морао да оставим посаду.
Овај договор постаје све гори и гори.
О, да, то је веома добро. Свиðа ми се.
Нешто није у реду јер сад не видим.
Сад је веæ много боље.
Стани. Стани! О мој боже! Шта си то урадио?
Па, окренуо си ме натрашке. Звекане један крзнени и бувљиви!
Само би èупавац попут тебе могао да буде довољно глуп да...
Осеæам се ужасно.
Зашто ово раде?
Ништа ме нису питали.
Лендо.
– Бежи одавде, Лендо! – Завежи и слушај! Вејдер је пристао...
– ...да ми препусти Леју и Èуија. – Теби?
Мораæе да остану овде, али æе бар бити на сигурном.
– А шта æе бити са Ханом? – Вејдер га даје ловцу на уцене.
– Вејдер нас све жели мртве. – Ма вас не жели уопште.
Он јури неког по имену... Скајвокер.
– Лука? – Господар Вејдер му је поставио замку.
– А ми смо мамац. – Он је на путу овамо.
Савршено. Добро си нам сместио, зар не?
Пријатељу мој.
Станите!
Урадио сам све што сам могао.
Жао ми је што није могло боље, али имам и ја својих проблема.
Да. Ти си прави херој.
Баш знаш са људима.
Ово постројење је примитивно...
...али биæе довољно да замрзне Скајвокера за пут до Императора.
Господару Вејдеру, брод долази. Класа X-крила.
Добро. Пратите Скајвокера и пустите га да слети.
Господару Вејдеру, ово користимо само за карбонско смрзавање.
– Ако га ставите унутра може да умре. – Не желим да поклон за Императора буде оштеæен.
Тестираæемо справу на капетану Солоу.
Да си ми спојио ноге, не бих био у овој ужасној позицији.
Запамти, Èубака, одговоран си за мене.
Зато не ради ништа глупо.
Шта се дешава, друже?
Стављају те у карбонско замрзавање.
Шта ако не преживи? Пуно ми вреди.
Ако умре, Империја æе ти надокнадити. Ставите га унутра!
Стани, Èубака, стани, стани!
Да, стани, молим те! Нисам спреман да умрем.
Хеј! Хеј! Слушај ме! Èуи!
Èуи, то ми не помаже! Хеј, ðтеди снагу.
Биæе прилике.
Принцеза! Пази на њу.
Јеси ли ме èуо, а?
Волим те!
Знам.
Шта... шта се догаðа? Окрени се, Èубака, не видим ништа.
Ох, ставили су га у карбонат.
Требао би да буде добро заштиæен, ако преживи замрзавање.
Па, Калрисијан, да ли је преживио?
Да, жив је. Савршена хибернација.
Твој је, ловèе на уцене.
Подесите сада комору за Скајвокера.
Скајвокер је управо слетео, господару.
Добро. Побрини се да нас наðе.
Калрисијан, одведи принцезу и Вукија на мој брод.
Рекали сте да æе остати у граду под мојом јурисдикцијом.
Мењам договор. Моли се да је не променим поново!
Лук! Лук, не, то је замка!
То је замка!
Сила је са тобом, млади Скајвокеру.
Али ти још ниси Џедај.
Добро обављено.
Ставите их у сигурносни торањ. И без буке. Креæи!
– Шта то радиш? – Вадим нас одавде.
Одмах сам знао да је то грешка.
Мислиш да æемо ти веровати после свега онога што си уèинио Хану?
Нисам имао избора...
Шта радите то? Верујте му, верујте му!
О, да. Ми разумемо то, зар не, Èуи? Није имао избора.
– Само хоæу да помогнем... – Не треба нам твоја помоæ.
Шта?
– Звуèи као Хан. – Још има шанси да спасимо Хана...
...на истоèној...
...платформи.
Èуи!
Ужасно ми је жао због свега овога. Уосталом, он је само обиèан Вуки.
Ставите капетана Сола у теретни део.
Р2! Р2! Па где си ти био?
Èекај! Окрени се на другу страну, ти вунени...
Пожури! Пожури! Покушавамо да спасимо Хана од ловца на уцене.
Бар си у једном комаду!
Види шта се мени десило!
О, не! Èуи, они су иза тебе!
Науèио си много, младиæу.
Видеæеш да сам пун изненаðења.
Твоја судбина је уз мене, Скајвокер.
Оби-Ван зна да је ово истина.
Не.
Прелако је.
Можда ниси тако јак као што је Император мислио.
Импресивно.
Врло импресивно.
Оби-Ван те је добро науèио.
Савладао си страх.
А сад ослободи бес.
Само ме твоја мржња може уништити!
– Променили су сигурносну шифру! – Р2, реци компјутеру...
...да заобиðе сигурносни систем.
Пожури, Р2!
Пажња! Говори Лендо Калрисијан. Империја преузима контролу градом.
Савјетујем свима да оду пре него што стигне још империјалних трупа.
– Овуда. – Па, немој да кривиш мене. Ја сам само преводилац.
Није моје да разликујем утиèницу од компјтерског терминала.
Шта приèаш? Не занима нас хиперпогон на Миленијском Соколу. Поправљен је!
Само ти отвори врата, глупа канто.
Нисам сумњао у тебе ни секунд. Дивно!
Јаој! Ој! То боли!
Сагни се, ти празноглави... Јаој!
Леја!
Хајде!
Мислио сам да æе ми та длакава звер доæи главе.
Наравно да сам изгледао боље.
Поражен си, не опири се.
Немој дозволити да те уништим као Оби-Вана.
Немаш излаз.
Не терај ме да те уништим.
Лук, ти још не схваташ своју важност.
Тек поèињеш да откриваш своје моæи.
Придружи ми се и ја æу те обуèити до краја.
Заједно...
...можемо оконèати овај разорни сукоб...
...и довести галаксију у ред.
Никад ти се неæу придружити!
Када би само знао колика је моæ Мраèне стране.
Оби-Ван ти никад није рекао шта се десило твоме оцу.
Рекао ми је довољно!
– Рекао ми је да си га ти убио. – Не.
Ја сам твој отац.
Не! Не!
То није истина!
То је немогуæе!
Преиспитај своја осеæања. Знаæеш да је истина.
Не!
Лук. Ти можеш уништити Императора.
Он је ово превидео. То је твоја судбина.
Придружи ми се и владаæемо галаксијом...
...као отац и син.
Поðи са мном.
То је једини пут.
Бене.
Бене, молим те...
Бене.
Леја!
Èуј ме.
Леја!
Лук!
– Морамо да се вратимо. – Шта?
– Знам где је Лук. – А шта æемо са оним ловцима?
– Èуи, само ти то уради. – А Вејдер?
У реду, у реду, у реду.
Спреми мј шатл.
Гледајте! Неког има, тамо горе!
То је Лук. Èуи, успори!
Успори да се поставимо испод њега! Лендо, отвори горњи улаз!
Ок. Полако, Èуи.
– Лендо? – Све је у реду, идемо.
Леја.
У реду је, Èуи. Идемо сад.
Вратиæу се.
Звездани разараè.
У реду је, Èуи. Спреми се за брзину светлости.
Под условом да су твоји људи поправили хиперпогон. Све координате су подешене. Сад ил’ никад.
Нагази!
Рекли су ми да је поправљен.
Веровао сам им да је поправљен! Није моја грешка!
За који моменат æе бити у домету вуèног зрака, господару.
Да ли су твоји људи деактивирали хиперпогон на Миленијумском Соколу?
– Да, господару. – Добро.
Припремите одред за доèек и подесите оружје на омамљивање.
– Да, господару. Поруèниèе! – Одмах, господине.
Ти, буèна звери. Зашто једноставно не уðемо у брзину светлости?
Не можемо?
Како знаш да хиперпогон не ради?
Главни градски компјутер ти је рекао?
Р2-Д2, боље би ти било да не верујеш непознатим компјутерима!
Ај! Пази мало шта радиш.
– Лук. – Оèе?
Сине, поðи са мном.
Бене...
...зашто ми ниси рекао?
Èуи!
То је Вејдер.
Лук, то је твоја судбина.
Бене...
...зашто ми ниси рекао?
Узбуна свим командама.
Спремите вуèни зрак!
Р2, одмах се врати! Ниси још завршио са мном.
Ти не знаш да поправљаш хиперпогон. Èебака то зна!
Стојим овдје у комадима, а ти лебдиш у облацима!
Ох, успео си!
– Лук, спремни смо за полетање. – Среæно, Лендо!
Када наðемо Џабу Хата и оног ловца на уцене, контактираæемо те.
Срешæемо се на таèки састанка, на Татуину.
Принцезо, наæи æемо Хана. Обеæавам.
Èуи, èекам твој сигнал. Èувајте се вас двојица.
Нека Сила буде са вама.