Колись давно у далекій-далекій галактиці бушували...
ЗОРЯНІ ВІЙНИ
Епізод V ІМПЕРІЯ ЗАВДАЄ УДАРУ У ВІДПОВІДЬ
Настали скрутні часи для повстанців.
І хоч «Зірку Смерті» знищено...
...імперські війська витіснили повстанців з їхньої таємної бази...
...і переслідували по всій галактиці.
Тікаючи від страшного імперського Зоряного флоту...
...група борців за свободу на чолі з Люком Скайвокером...
...заснували нову таємну базу у віддаленому крижаному світі системи Гот.
Одержимий бажанням знайти молодого Скайвокера, злий лорд Дарт Вейдер...
...розіслав тисячі віддалених зондів у далекі космічні світи...
Луна Три Луні Сім. Хане, старий друзяко, ти мене чуєш?
Голосно і чітко, малий. Як справи?
Я закінчив обхід. Ознак життя ніде не зафіксовано.
На цій льодовій кулі недостатньо життя, щоб заповнити корабель.
– Сенсори встановлено. Я повертаюся. – Гаразд. Скоро побачимося.
Тут поблизу впав метеорит. Піду погляну. Я швидко.
Тихо, мала. Що таке?
Щось відчуваєш?
Чуві! Чуві? Чуві!
Гаразд! Не злись. Зараз повернусь і допоможу тобі.
– Соло? – Жодних ознак життя, генерале.
Сенсори виставлені. Ви дізнаєтеся, як щось з’явиться.
Командир Скайвокер уже доповідав?
Ні. Він перевіряє метеорит, який упав поблизу.
У цій системі така метеоритна активність, що засікти корабель на підльоті буде важко.
– Генерале, я мушу летіти. Більше не можу затримуватись. – Мені шкода.
За мою голову призначено винагороду. Якщо я не розплачуся з Джаббою Хаттом, я труп.
Важко жити з міткою смерті. Ти чудовий боєць, Соло.
– Не хотілося б тебе втрачати. – Дякую, генерале.
– Що ж, ваша високосте, оце й усе. – Угу.
Не треба цих сентиментів. До зустрічі, принцесо.
Хане!
– Слухаю, ваша високосте? – Я думала, ви вирішили залишитися.
Той мисливець за винагородою в Орд Мантелл змінив мої плани.
Хане, ви нам потрібні!
– Нам потрібні? – Так.
– А що потрібно вам? – Мені?
– Не розумію, про що ви. – Ну звичайно.
– І що ж я повинна розуміти? – Облиште!
Ви хочете, щоб я залишився, бо небайдужі до мене.
Так! Ви нам дуже допомагаєте. Ви природжений лідер.
Ні! Не те. Ну давайте.
– Ну давайте. – Понавигадували казна-що.
Справді? То чого ви за мною побігли?
Боїтеся, що поїду без прощального поцілунку?
– Та я краще Вукі поцілую! – Можу домовитися.
Хороший поцілунок вам би не завадив!
Я не просив вмикати термообігрівач. Я просто сказав...
...що у принцеси в кімнаті холодно.
І як нам тепер висушити її одяг?
Вимикай!
Навіщо ти його розібрав? Я хочу вилетіти звідси...
– ...а ти повитягував... – Перепрошую, сер.
– Ану негайно збери, як було! – Можна з вами поговорити?
– Чого тобі? – Справа у принцесі Леї, сер. Вона хотіла...
– ...зв’язатися з вами по комунікатору. – Я його вимкнув. Не хочу з нею розмовляти.
Принцеса Лея хвилюється через хазяїна Люка.
Він ще не повернувся. Вона не знає, де він.
– Я теж не знаю, де він. – Ніхто не знає, де він.
– Тобто, ніхто не знає? – Розумієте...
– Палубний офіцере! Палубний офіцере! – Перепрошую, сер, я можу...
– Слухаю, сер? – Вам відомо, де командир Скайвокер?
Я його не бачив. Можливо, він увійшов через південний вхід.
Можливо? То перевірте. Надворі смеркає.
Так, сер.
Перепрошую, сер. Я можу поцікавитися, що відбувається?
Можеш.
Ходімо, Р2, знайдемо принцесу Лею.
Між нами, я думаю, що хазяїн Люк у неабиякій небезпеці.
Сер, командир Скайвокер не заходив через південний вхід.
– Можливо, він забув відзвітувати. – Не думаю. Спідери готові?
Ще ні. Нам важко пристосувати їх до умов холоду.
– Доведеться їхати на тонтонах. – Сер, температура стрімко падає.
Саме так, і мій друг надворі.
Тонтон замерзне ще до того, як ви доїдете до першої мітки.
То побачимося у пеклі.
Ходімо, Р2. Тут ми вже нічим не зарадимо.
І мої суглоби замерзають.
Не кажи такого! Звісно, ми ще побачимо хазяїна Люка.
З ним усе буде гаразд. От побачиш.
Зовсім уже мозок заклинило. З ним усе буде добре.
Сер, усі патрулі доповіли. Досі немає...
Досі немає зв’язку зі Скайвокером і Соло.
Хазяйко Леє, Р2 не вдалося вловити жодного сигналу...
...але він визнає, що його радіус дії надто малий, щоб втрачати надію.
Ваша високосте, сьогодні ми вже нічого не вдіємо. Треба зачиняти двері.
– Зачинити двері. – Так, сер.
Р2 каже, що шанси вижити - 725 до 1.
Власне, Р2 іноді помиляється...
Зрідка. Ой лишенько. Лишенько.
Не хвилюйся за хазяїна Люка. Я упевнений, що з ним усе гаразд.
Він досить розумний, як на людину.
Люку.
Бен?
– Лети у систему Даґоба. – Систему Даґоба?
Тебе буде навчати Йода...
...магістр-джедай, який навчав мене.
Бене! Бене!
Люку! Люку!
Не помирай, Люку. Давай, дихай.
– Часу обмаль. – Бене. Бене.
Тримайся, малий.
Система Даґоба.
– Запах не дуже, малий... – Йода.
Але це тебе зігріє, поки я змайструю притулок.
Я думав, вони тільки ззовні смердять.
База Луна, я щось знайшов. Небагато, але це може бути форма життя.
Командире Скайвокер, ви мене чуєте? Це Волоцюга Два.
Капітане Соло, ви мене чуєте?
Командире Скайвокер, ви мене чуєте? Це Волоцюга Два.
Доброго ранку. Дякую, що завітали.
База Луна, це Волоцюга Два. Я їх знайшов. Повторюю, я їх знайшов.
Хазяїне Люку, сер, так приємно бачити, що ви знову функціонуєте.
Р2 теж висловлює полегшення.
Як почуваєшся, малий? Як на мене, непогано.
Досить сильний, щоб відірвати вуха ґундарку.
– Завдяки тобі. – Ти вже двічі мені заборгував, юначе.
Що ж, ваша величносте, схоже, вам вдалося затримати мене тут на довше.
Я тут ні до чого. Генерал Райкен вважає, що зараз небезпечно...
...покидати систему, поки ми не активуємо енергетичний щит.
Гарна байка. Ви просто не хочете відпускати...
...такого розкішного чоловіка.
Не знаю, звідки у тебе ці дурощі, недоумку лазерний.
Смійся-смійся, кудлатий...
...але ти не бачив нас у південному переході.
– Вона показала свої справжні почуття. – Та ти...
Ти пихатий, тупоголовий...
...брудний нерфопас!
Хто брудний?
Мабуть, зачепив за живе, раз вона так розійшлася.
Ти взагалі не знаєш жінок.
Особовому складу зібратися у командному центрі.
– Не надто носа дери. – Перепрошую, сер.
Принцесо, у нас гість.
За межами бази у зоні 12 щось рухається на схід.
– Щось металеве. – Тоді це не ті потвори.
– Може, це наш спідер. – Ні. Чекайте.
Пробивається якийсь слабкий сигнал.
Сер, я вільно володію шістьма мільйонами форм комунікацій.
Це не сигнал повстанців. Це може бути імперський код.
Що б то не було, це ворог. Ходімо, Чуві, перевіримо.
Надішліть Волоцюг 10 і 11 на станцію 38.
– Боюся, тут мало що залишилось. – Що це було?
Якийсь дроїд. Я не дуже його обстріляв. Мабуть, самознищився.
– Імперський дроїд-зонд. – Імперія, швидше за все, вже знає, що ми тут.
Треба починати евакуацію.
– Адмірале. – Слухаю, капітане.
Здається, ми щось знайшли. Це лише фрагмент звіту...
...дроїда-зонда у системі Гот, але це наша найкраща зачіпка.
Тисячі наших дроїдів обшукують галактику. Мені потрібні докази, а не зачіпки.
– Знімки показують наявність життя. – Це може бути, що завгодно.
– Якби ми йшли за кожною зачіпкою... – Але, сер, у системі Гот...
– ...люди не живуть. – Ви щось знайшли?
Так, ваша милосте.
Це воно. Повстанці там.
Ваша милосте, існує стільки незареєстрованих поселень.
– Це можуть бути контрабандисти... – Це та система.
І я упевнений, що Скайвокер з ними. Курс на систему Гот.
– Генерале Вірс, готуйте людей. – Адмірале.
Групи 7 і 10 залишаться і потім полетять на спідерах.
Щойно завантажимо транспорт, евакуаційний контроль дасть дозвіл на невідкладний виліт.
Добре, сер.
Гаразд! Усе. Спробуй.
Вимикай! Вимикай!
Вимикай!
Сер, евакуація Т-47 займе багато часу.
Залиште важке обладнання. Вантажте на транспортери менші модулі...
...для цього часу вдосталь.
– Бережіть себе, сер. – Дякую.
Чуві, бережи себе, гаразд?
Гаразд, гаразд!
Привіт, малий.
Має ж бути якась причина. Перевір із того краю.
Зачекай хвилинку.
– Ти як? – Нормально.
Будь обережний.
Ти теж.
Генерале, з гіперпростору виходить флот Зоряних винищувачів у четвертому секторі.
Спрямуйте усю енергію на енергетичний щит.
Треба затримати їх, поки не вилетять усі транспортери.
Приготуватися до наземної атаки.
– Що таке, генерале? – Ваша милосте, флот вийшов зі швидкості світла.
Комсканери виявили енергетичне поле, яке захищає зону навколо шостої планети...
...в системі Гот. Поле досить сильне, щоб витримати будь-яке бомбардування.
Повстанці знають про нас.
Адмірал Оззел вийшов зі швидкості світла надто близько до системи.
– Він подумав, що краще напасти зненацька. – Він незграба, та ще й дурний.
– Генерале, готуйте війська до наземної атаки. – Так, ваша милосте.
Лорде Вейдер. Флот вийшов зі швидкості світла, і ми плануємо...
Ви востаннє мене підвели, адмірале.
– Капітане Піетт. – Слухаю, ваша милосте.
Приготуйтеся до висадки військ за їхнім енергетичним полем...
...і розгорніть флот так, щоб ніхто не залишив систему.
– Ви командуєте, адмірале Піетт. – Дякую, лорде Вейдер.
Усім транспортним літакам зібратися біля північного виходу.
Перевізники важкого транспорту злітають, як тільки завантажаться.
Тільки два бойові літаки ескорту на корабель.
Енергетичне поле можна відкрити лише на короткий час...
...тож тримайтеся поруч із транспортерами.
Два бойові літаки проти Зоряного винищувача?
Іонна гармата зробить кілька пострілів...
...щоб розігнати ворожі кораблі з нашого шляху.
Коли пролетите енергетичне поле, прямуйте просто до місця зустрічі.
– Зрозуміло? – Так.
– Удачі вам. – Гаразд. Усі по місцях. Вирушаємо.
Їхньою основною ціллю будуть наші генератори. Приготуватися до відкриття щита.
– Сер, повстанські кораблі прямують у наш сектор. – Добре. Наша перша здобич на сьогодні.
Приготувати іонну гармату.
Вогонь.
Перший транспортер пройшов.
– Як ви, сер? – Як новенький, Даку. А ти?
Готовий сам захопити Імперію.
Я тебе розумію.
Станція Луна Три-Т-Вісім. Ми засікли імперські крокери.
Імперські крокери на північному хребті.
Станція Луна П’ять-Сім. Уже летимо.
Гаразд, хлопці, не розлітайтеся.
– Люку, не працює вектор наближення. Не бачу курсу. – Спокійно, Даку.
План атаки Дельта. Уперед.
Гаразд. Підлітаю ближче.
Гоббі, ти зі мною?
Їхня броня надто міцна, бластери її не проб’ють.
Волоцюги, діставайте гарпуни і троси.
Обв’язуйте ноги. Це може бути наш єдиний шанс їх зупинити.
Гаразд. Приготуйся, Даку.
Люку, не працює система регулювання обстрілу. Доведеться вмикати запасну.
Тримайся. Тримайся, Даку. Приготуйся стріляти тросом.
Даку? Даку!
Так, лорде Вейдер, я бачу головний генератор.
Щит упаде за лічені хвилини. Можете починати приземлення.
– Волоцюго Три. – Слухаю, лідере Волоцюг.
Ведже, я втратив навідника. Стріляти доведеться тобі. Я тебе прикрию.
Приготувати гарпун. Лети за мною.
Заходимо на позицію, лідере Волоцюг.
Приготуйся, Волоцюго Два.
Активувати гарпун.
Гарний постріл, Дженсоне.
– Ще раз. – Заходжу, Ведже.
Трос пішов. Відпускай!
Від’єднуй трос.
Трос від’єднано.
Уперед.
– Вийшло! – Я бачу, Ведже. Гарна робота.
Нам не вдасться захистити два транспортери одночасно.
Це ризиковано, але ми не витримаємо довше. У нас немає вибору.
– Запускайте патруль. – Евакуюйте решту наземного персоналу.
Ні, ні! Ні.
Це сюди. А це туди, ясно?
Р2, бережи хазяїна Люка, добре?
І себе бережи.
Ой лишенько. Лишенько.
Усім військам висадитися для наземної атаки. Ціль - головний генератор.
– Волоцюго Два, ти як? – Все гаразд, лідере Волоцюг.
Готуйте гарпун. Я прикрию.
– Заходжу. – Обережно, перехресний вогонь.
Положення три. Приготуватись.
Тримайтеся поруч і не набирайте висоту.
Гоббі! Мене підбили!
– З вами все гаразд? – Чому ти досі тут?
– Почув, що командний центр підбили. – Я даю тобі дозвіл летіти.
Не хвилюйтеся. Полечу. Але спершу посаджу вас на корабель.
Ваша високосте, це останній транспортер - треба сідати. Це наша єдина надія.
Надсилайте усі війська у сектор 12 на південний схил для захисту.
Імперські війська зайшли на базу. Імперські війська зайшли...
– Годі. Пішли. – Дайте кодовий сигнал евакуації.
– Усі до транспортерів! – Зачекайте на мене!
Відступаємо! Назад!
– Відстань до генераторів живлення? – 17,28.
Ціль. Максимум потужності.
Транспортере, це Соло.
Злітайте. Я до вас не доберуся. Я вивезу її на «Соколі».
Та куди ж ви? Поверніться!
Чекайте! Зачекайте на мене! Стійте!
– Як завжди. – Ну ж бо.
Швидше, патику ти позолочений. А то станеш місцевим жителем.
Чекайте! Чекайте!
– Як це? – Може, мені вийти і підштовхнути?
– Капітане Соло! Капітане Соло! – Можливо.
Сер, можу я припустити, що...
Це почекає.
Це відро шурупів ніколи не проб’є блокади.
Ця крихітка вміє дивувати, люба.
Швидше! Швидше! Перемикайся. Сподіваємося, що ми не спалахнемо.
– От бачите? – Колись ти помилишся...
...сподіваюся, я зможу це побачити.
Злітай!
Р2!
Приготуватися до злету.
Щасти, Люку. Побачимося на місці збору.
Не хвилюйся, Р2. Летимо. Летимо.
Все гаразд, Р2.
Я просто прокладаю новий маршрут.
Ми не полетимо зі всіма.
Ми полетимо в систему Даґоба.
Що, Р2?
Все гаразд. Поки що я поведу вручну.
– Я їх бачив! Я їх бачив! – Кого?
Зоряних винищувачів, двоє з них летять просто на нас.
– Сер! Сер! Можу я запропонувати... – Заткни його або вимкни!
Перевірити дефлекторний щит.
Чудово. Ми все ще можемо втекти від них.
Відвертайте їхню увагу!
– Приготуватися до стрибка у швидкість світла. – Але сер!
– Вони наближаються. – Справді? Ану подивимося.
На що подивимося?
– Здається, у нас неприємності. – Якщо дозволите сказати, сер, я раніше помітив...
...що мотиватор гіпердрайва пошкоджено. Ми не досягнемо швидкості світла.
У нас проблеми.
Горизонтальні підсилювачі!
Стабілізатори.
Не те. Принеси гідроключ!
І гадки не маю, як ми виберемося.
Чуві!
Це не лазерний заряд. Нас щось ударило.
Хане, іди сюди!
Ходімо, Чуві!
– Астероїди. – Тільки не це.
– Чуві, став на два-сім-один. – Що ти робиш?
– Ти справді хочеш залетіти в астероїдне поле? – За нами вони не полетять, правда ж?
– Не треба таким чином справляти на мене враження. – Сер, імовірність, що ми успішно виберемося...
– ...з астероїдного поля становить близько 3 720 до 1. – Не люблю теорії імовірності!
Обережно!
Ви сказали, що хотіли б побачити, як я помилюсь. Може, це і є така нагода.
Беру свої слова назад. Нас рознесе на друзки, якщо ми побудемо тут ще трохи.
– Тут не посперечаєшся. – Рознесе на друзки?
– Я хочу підлетіти ближче до великого астероїда. – Ближче?
Ближче?
– Це самогубство! – Он там. Наче й непогано.
– Де непогано? – Так, цілком підійде.
Перепрошую, мем, але куди ми летимо?
– Сподіваюся, ти знаєш, що робиш. – Так. Я теж.
Так, це тут. Даґоба.
Ні, я не передумаю.
Я не бачу ані міст, ані технологій.
Але тут багато форм життя. Там внизу є щось живе.
Так. Я упевнений, що для дроїдів тут цілком безпечно.
Я знаю! Знаю! Усі сканери мертві. Я нічого не бачу.
Тримайся. Я починаю цикл приземлення.
Ні, Р2, залишайся на місці. Я роздивлюся довкола.
Р2? Р2!
Ти де?
Р2!
Будь обережніший.
Р2, туди.
Р2!
Ні.
Ти в нормі? Підводься.
Тобі пощастило, що ваш смак страшний.
Щось зламалося?
Якщо ти кажеш, що ми дарма сюди прилетіли, я вже майже згідний з тобою.
Р2, що ми тут робимо?
Це наче якийсь сон чи...
Я не знаю. Може, я просто божеволію.
– Так, адмірале? – Наші кораблі засікли...
...«Тисячолітнього сокола», але він увійшов в астероїдне поле, і ми не могли ризикувати...
Астероїди мене не хвилюють, адмірале. Мені потрібен корабель, а не виправдання.
Слухаю, ваша милосте.
Я вимкну усе, крім аварійної енергосистеми.
Сер, я боюся питати, але мене ви теж вимкнете?
Ні. Ти поговори з «Соколом». Запитай, що з гіпердрайвом.
Сер, існує ймовірність, що цей астероїд не зовсім стабільний.
Не зовсім стабільний? Я радий, що ти тут і все це нам кажеш.
Чуві, відведи професора назад і ввімкни його у гіпердрайв.
Іноді мені незрозуміла людська поведінка.
Врешті-решт, я просто роблю свою роботу...
Відпусти.
– Відпусти, будь ласка. – Не збуджуйтесь.
Капітане, ваших обіймів недостатньо для збудження.
Вибач, люба. На більше нема часу.
Готовий перезарядитися? Гаразд.
Подивимося. Під’єднаємо сюди. Ось так.
Тепер залишилося тільки знайти Йоду... якщо він узагалі існує.
Досить дивне місце для магістра-джедая.
Моторошне місце.
І все ж...
Є тут щось знайоме.
Не знаю. Таке відчуття...
– Яке відчуття? – Що за нами стежать.
Зброю поклади ти! Я кривдити тебе не буду.
Мені цікаво, чому ти тут?
– Я декого шукаю. – Шукаєш?
Знайшов ти когось, я б сказав.
Так.
Допомогти можу тобі я. Так.
Сумніваюсь. Я шукаю великого воїна.
Великого воїна.
Війни не роблять великими нікого.
Поклади на місце... Гей! Це мій обід!
Як ти виріс великий на їжі такий?
Слухай, друже, ми не хотіли сідати в цій калюжі. І якби ми могли, ми б забрали звідси наш корабель.
– Але ми не можемо, то чого б тобі... – Не можеш ти підняти свій корабель.
Агов, ану геть звідси!
– Ні! – Ти міг щось зламати.
Не роби цього.
Ти все порозкидав.
– Ану віддай! – Моє, інакше допоможу тобі не.
Мені не потрібна твоя допомога. Мені потрібен ліхтарик.
Без нього я з цього огидного болота не виберусь.
Болота? Огидного? Мій дім це...
Р2, віддай.
– Моє! Моє! Моє! – Р2!
Слухай, іди собі, малий. У нас багато роботи.
Ні! Ні, ні! Залишуся і допоможу тобі я. Знайду твого друга.
Я не шукаю друга. Я шукаю магістра-джедая.
Магістр-джедай. Йода.
– Шукаєш ти Йоду. – Ти його знаєш?
Я відведу до нього тебе.
Так, так, але зараз їсти треба. Ходімо.
Хороша їжа. Ходімо.
Ходімо, ходімо.
Р2, лишайся і стережи табір.
І де Р2, коли він потрібен?
Сер, не знаю, де ваш корабель вчився говорити...
...але у нього специфічний діалект. Здається, сер, він каже, що енергоблок...
...на негативній осі поляризувався. Боюся, його доведеться замінити.
Звісно, доведеться замінити.
Ось! І Чуві...
Треба замінити енергоблок на негативній осі.
Ваша величносте, я лише намагаюся допомогти.
– Не називай мене так, будь ласка. – Звісно, Леє.
– Інколи ти просто нестерпний. – Правда. Зовсім нестерпний.
Ти теж могла б бути приязнішою.
Визнай. Інколи я тобі подобаюся.
Може, зрідка...
Коли ти не поводишся, як негідник.
Негідник? Негідник?
Непогано звучить.
– Перестань. – Що перестати?
Перестань. У мене брудні руки.
У мене теж. Чого ти боїшся?
– Боюся? – Ти тремтиш.
Я не тремчу.
Я подобаюсь тобі, бо я негідник. У твоєму житті бракує негідників.
– Мені подобаються хороші чоловіки. – Я хороший.
Ні, не хороший. Ти...
Сер, сер! Я ізолював блок зворотного потоку енергії.
Дякую. Дуже тобі дякую.
Завжди до ваших послуг.
Тоді ми бачили їх востаннє на наших радарах.
Зважаючи на наші пошкодження, їх уже, напевно, знищено.
Ні, капітане. Вони живі.
Усім вільним кораблям обшукати астероїдне поле і знайти їх.
Лорде Вейдер.
– Так, адмірале. Що сталося? – Імператор наказує, щоб ви з ним зв’язалися.
Виведіть корабель з астероїдного поля, щоб ми надсилали чіткий сигнал.
Так, ваша милосте.
Що ви хотіли, вчителю?
Я відчуваю велике збурення Сили.
– Я теж відчув. – У нас новий ворог...
...Люк Скайвокер.
– Так, вчителю. – Він міг нас знищити.
Він лише хлопчик. Обі-Ван йому більше не допоможе.
З ним Сила. Син Скайвокера...
...не повинен стати джедаєм.
Якби ми його навернули, він би міг стати могутнім союзником.
Так. Так.
Він був би чудовим надбанням. Це можливо?
Він перейде на наш бік або помре, вчителю.
Послухай, я вірю, що воно смачне. Я лише не розумію, чому не можна піти до Йоди негайно.
Терпіння! Для джедая їсти зараз час теж.
Їж, їж.
Гаряче!
Хороша їжа! Хороша.
Далеко звідси до Йоди? Довго ще до нього йти?
Недалеко. Йода недалеко. Терпіння. Скоро будеш ти з ним.
Кореневе листя. Я готую.
Чому хочеш стати джедаєм ти?
– В основному через батька, мабуть. – Батько. Могутній джедай був він.
– Могутній джедай. – Та ну.
Звідки ти знаєш мого батька? Ти навіть не знаєш, хто я.
Я й сам не знаю, що тут роблю. Ми марнуємо час!
Я не можу вчити його. Немає у хлопця терпіння.
Він навчиться терпінню.
Багато злості в ньому, як і в його батька.
Хіба я був іншим, коли ти вчив мене?
Ні. Він не готовий.
Йода.
Я готовий. Бене... Я можу бути джедаєм.
– Бене, скажи йому... – Готовий ти?
Звідки знаєш ти, що готовий?
800 років я джедаїв навчаю.
Сам я вирішуватиму, навчати кого.
Джедай мусить глибоку віру мати.
І розум серйозний.
За цим давно я спостерігаю.
Усе життя дивився він...
...у майбутнє, за горизонт.
Ніколи не думав він про теперішнє.
Чого прагнув він.
Пригод. Вражень.
Не прагне цього джедай. Запальний ти!
І я таким був, пригадуєш?
Старий він надто. Так, надто старий він, щоб починати навчання.
Але я стільки всього вивчив.
– Він закінчить, що почне? – Я тебе не підведу.
Я не боюся.
Будеш боятися.
Будеш.
– Сер, якщо дозволите, я дещо скажу... – Мене не цікавить твоя думка.
Там щось є.
– Де? – У печері.
Ось. Слухайте. Слухайте!
– Я вийду. – Ти здурів?
Я щойно відремонтував це відро. І я не дозволю його ламати.
Тоді я з тобою.
Думаю, буде краще, якщо я лишуся охороняти корабель.
Ні.
Земля тут якась дивна.
Не схоже на каміння.
– Тут забагато вологи. – Не знаю.
– У мене погане передчуття. – Так.
Обережно!
Все гаразд. Все гаразд.
Так, я так і думав. Майнок.
Чуві, перевір корабель, чи їх більше ніде немає...
– ...щоб вони не поперегризали кабелі. – Майноки.
Повертайтеся на корабель. Ми їх позчищаємо, якщо є ще.
Геть, геть, потвори!
Хвилинку...
– Забираймося звідси! – Імперські війська все ще там!
– Не думаю, що... – Немає часу на обговорення, я тут старший!
Я не згідна!
Стрибок до швидкості світла в астероїдному полі неможливий.
Сядь, люба! Ми злітаємо!
– Дивіться! – Я бачу. Бачу.
– Ми приречені! – Печера валиться.
– Це не печера. – Що?
Біжи!
Так! Джедая міць витікає з Сили.
Але стережися темної сторони.
Лють, страх, агресія. Темна сторона Сили це...
...легко вони течуть і швидко виникають у бою.
Лише станеш на темний шлях, завжди керуватиме він твоєю долею.
Поглине тебе він, як учня Обі-Вана.
Вейдера.
– Темна сторона сильніша? – Ні, ні.
Ні. Швидша, легша, спокусливіша.
Як відрізнити світлу сторону від темної?
Знатимеш, коли спокійний...
...втихомирений...
...пасивний.
Джедай використовує Силу...
...для знання і захисту, і ніколи для нападу.
– Але скажи, чому я не можу... – Ні, ні. Ніяких чому.
Нічого більше я сьогодні не навчу тебе.
Звільни розум від запитань.
Щось тут не так.
Я відчуваю холод, смерть.
Це місце сильне темною стороною Сили.
Територія зла це.
Туди мусиш йти.
А що там?
Тільки те, що візьмеш ти з собою.
Твоя зброя... Не потрібна вона тобі.
Мисливці за головами. Нам така наволоч не потрібна.
– Так, сер. – Повстанці від нас не втечуть.
Сер, важливе повідомлення від зоряного винищувача «Месника».
Хто знайде «Тисячолітнього сокола», отримає велику винагороду.
Робіть, що хочете...
...але вони потрібні мені живі. А не пошматовані.
– Як накажете. – Лорде Вейдер.
Ваша милосте, ми їх знайшли.
Яке щастя, що ми вилітаємо з астероїдного поля.
Забираймося звідси. Готові до швидкості світла?
Один...
...два...
...три!
Яка несправедливість.
Передавальні схеми не працюють. Це не моя провина!
– Не буде швидкості світла? – Це не моя провина.
Сер, ми втратили головний задній дефлекторний щит.
Ще одне пряме влучання в зад, і нам кінець.
Розвертай корабель.
Спрямуємо всю енергію на передній щит.
– Будемо нападати? – Сер, імовірність вижити у прямому зіткнення...
– ...з імперським... – Замовкни!
Вони займають позицію атаки.
Виставити щити.
Стежте за ними. Вони можуть зайти з іншого боку.
Капітане Ніда, корабель зник зі сканерів.
Він не міг зникнути. На таких малих кораблях немає пристроїв маскування.
Їх немає й сліду, сер.
Капітане, лорд Вейдер вимагає звіту про переслідування.
Готуйте шатл.
Я візьму на себе повну відповідальність за це і вибачуся перед лордом Вейдером.
– А ви поки скануйте територію. – Слухаюсь, капітане Ніда.
Використовуй Силу. Так.
Тепер камінь.
Відчуй його.
Зосередься!
Ні. Я його ніколи не витягну.
Такий упевнений ти.
Завжди думаєш ти, що нічого не можеш.
– Ти мене не слухаєш зовсім? – Учителю, рухати камені - це одне.
– А це зовсім інше. – Ні! Ніякої різниці!
Різниця лише у тебе в голові. Забудь усе, що знаєш.
– Гаразд. Я спробую. – Ні! Жодних спроб!
Роби. Або не роби. Жодних спроб.
Не можу. Він надто великий.
Розмір значення не має. Поглянь на мене.
Судиш за розміром мене?
І дарма...
...бо союзник мій - Сила.
І союзник могутній.
Життя створює вона, змушує рости.
Її енергія оточує нас і пов’язує.
Сяюча енергія ми, а не ця груба матерія.
Відчуй Силу навколо себе.
Тут, між собою, мною...
...деревом, каменем, скрізь!
Так.
Навіть між землею і кораблем.
Ви вимагаєте неможливого.
Я не... Я в це не вірю.
Ось тому й не виходить.
Вибачення прийнято, капітане Ніда.
Лорде Вейдер, наші кораблі закінчили сканування території, але нічого не знайшли.
Якщо «Тисячолітній сокіл» перейшов на швидкість світла, він уже по той бік галактики.
Сповістити всім загонам. Розрахуйте усі можливі напрямки...
...вздовж їхньої останньої траєкторії.
– Слухаю, ваша милосте. Ми їх знайдемо. – Не підведіть мене знову...
...адмірале.
Сповістити всім загонам. Розгорнути флотилію.
Капітане Соло, це вже занадто.
Ні, я не замовкну. Чому мене ніхто не слухає?
Вони розгортають флотилію.
Ходи сюди і візьми на себе ручне керування зубцями приземлення.
Не розумію, що нам це дасть.
У такій екстремальній ситуації найбільш прийнятним буде здатися.
Можливо, Імперія змилується...
– Дякую. – Який наступний хід?
Якщо вони дотримуватимуться стандартної процедури, то скинуть сміття...
...перш ніж перейти до швидкості світла, і ми дрейфуватимемо.
З рештою сміття. А тоді що?
Тоді знайдемо безпечний порт десь поблизу.
– Є ідеї? – А де ми?
– У системі Аноат. – Тут мало що є.
Ні. Хоча зачекай. Це цікаво.
– Ландо. – Система Ландо?
Ландо - не система. Він людина. Ландо Калріссіан.
Картяр, гравець, негідник. Тобі б сподобався.
– Дякую. – Беспін. Далекувато, але, думаю, долетимо.
– Видобувна колонія? – Так, шахта з видобутку тібаннового газу.
Ландо видурив її у когось.
Ми з Ландо давні друзі.
– Йому можна довіряти? – Ні.
Але він не любить Імперію, і це я знаю точно.
Починається, Чуві. Приготуйся.
Від’єднуйся.
Іноді ти мене вражаєш.
Нечасто, але вражаєш.
Зосередься. Відчуй потік Сили.
Так.
Добре.
Спокійно. Так.
Крізь Силу відкриються тобі очі.
Побачиш інші місця. Майбутнє. Минуле.
Давніх друзів, які не з нами вже.
Хан?
Лея!
Контроль, контроль. Ти повинен навчитися контролювати свої емоції!
Я бачив місто у хмарах.
Друзі там у тебе.
– Вони страждали. – Це майбутнє ти бачив.
Майбутнє?
Вони помруть?
Важко побачити.
Майбутнє у русі завжди.
Я маю летіти до них.
Вирішити мусиш ти, як краще їм прислужитися.
Якщо вирушиш зараз, зможеш ти їм допомогти, але...
...знищиш ти все, за що вони боролись і страждали.
Ні, у мене немає дозволу на посадку.
Я хочу поговорити з Ландо Калріссіаном.
– Зачекайте хвилинку! Дайте пояснити! – Не відхиляйтесь від курсу.
– Які дратівливі, правда? – Я думала, ви знайомі.
Це було давно. Мабуть, забув мене.
Вам дозволена посадка на платформу 327.
Дякую.
Нема чого хвилюватися. Ми з Ландо давні приятелі.
Хто хвилюється?
– Ніхто нас не зустрічає. – Мені це не подобається.
– А що ти хотіла? – Вони дозволили нам сісти.
Не хвилюйся. Усе буде добре. Повір мені.
Бачиш? Мій друг.
Не зводь з нього очей.
Привіт!
Паскудний, корисливий, огидний шахрай.
Тобі вистачило нахабства з’явитися тут після всього.
Як ти, старий пірате? Радий тебе бачити.
Він здається привітним.
Так. Дуже привітним.
– Яким вітром тебе занесло? – Потрібен ремонт. Думав, ти мені допоможеш.
– Що ти зробив із моїм кораблем? – З твоїм кораблем?
Не забувай, ти чесно мені його програв.
А ти як, Чубакко?
Досі крутишся біля цього невдахи?
Привіт. А це хто?
Вітаю, я Ландо Калріссіан. Адміністратор поселення.
– А ви хто? – Лея.
Ласкаво прошу, Леє.
Ну досить, досить, старий ловелас.
Вітаю, сер. Я Ц-3ПО, людина-кіборг.
Завжди до ваших... Як нечемно!
– А що з «Соколом»? – Гіпердрайв.
– Мої люди все зроблять. – Добре.
Цей корабель кілька разів рятував мені життя. Це найшвидша бляшанка у всій галактиці.
Як газові шахти? Дають прибутки?
Не настільки великі. Ми маленьке віддалене і не самодостатнє поселення.
У мене повно проблем із постачанням. Бракує робочої сили...
Що смішного?
Ти. Послухай себе. Говориш, як бізнесмен...
...відповідальний лідер. Хто б міг подумати?
Побачив тебе, і зринули спогади.
– Так. – Так, тепер на мені відповідальність.
Ціна успіху.
Приємно побачити знайоме обличчя.
Який грубіян!
Здається, там Р2.
Цікаво, чи... Привіт? Привіт?
– Як цікаво. – Ти хто?
Лишенько! Мені так прикро. Я не хотів втручатися.
Ні, будь ласка, не вставайте.
Люку, ти мусиш завершити навчання.
Не можу забути про те видіння. Вони мої друзі. Я маю їм допомогти.
– Ти не повинен їхати. – Але Хан і Лея помруть, якщо я не приїду.
Ти цього не знаєш.
Навіть Йода не бачить їхньої долі.
Але я можу їм допомогти. Я відчуваю Силу.
Але ти не вмієш її контролювати.
Для тебе це небезпечний час...
...тебе спокушатиме темна сторона Сили.
Так! Так! Обі-Вана послухай.
Печера. Пригадай свою невдачу в печері.
Але я відтоді стільки всього навчився. Вчителю Йода, обіцяю повернутися...
...і завершити те, що почав. Даю слово.
Імператору потрібен ти і твої здібності.
Тому він і примушує страждати твоїх друзів.
Тому я мушу їхати.
Люку, я не хочу віддати тебе імператору, як віддав Вейдера.
Цього не буде.
Треба зупинити їх. Залежить від цього усе.
Тільки повністю навчений лицар-джедай...
...у якого в союзниках Сила, здатен подолати Вейдера і його імператора.
Якщо завершиш навчання зараз, якщо обереш швидкий і легкий шлях, як зробив Вейдер...
– ...станеш слугою зла. – Терпіння.
І пожертвувати Ханом і Леєю?
Якщо поважаєш те, за що вони борються... Так.
Якщо вирішиш битися з Вейдером, робитимеш це сам.
Я не зможу втрутитися.
Я розумію.
Р2.
Вмикай конвертери.
Люку! Не піддавайся ненависті.
Вона веде до темної сторони.
Сильний Вейдер. Пам’ятай, чого навчився. Це тебе врятувати може.
Пам’ятатиму. І я повернуся. Обіцяю.
Казав я тобі. Запальний він.
Тепер... стало ще гірше.
– Цей хлопець - наша остання надія. – Ні, є ще одна.
Корабель майже готовий. Ще кілька дрібниць, і ми у формі.
Скоріш би уже. Щось тут не те. Ніхто вже давно не бачив і не чув про 3ПО.
Надто багато часу минуло, вже б мав знайтись.
Розслабся. Я поговорю з Ландо, може, щось дізнаюся.
– Я не довіряю Ландо. – Я теж йому не довіряю.
Він мій друг. Крім того, скоро ми полетимо.
Тоді й ти полетиш, так?
Що сталося?
Де?
Знайшов на смітнику?
Який безлад. Чуві, можеш його полагодити?
– Люди Ландо можуть його зібрати. – Ні, дякую.
– Вибачте, що заважаю. – Нічого.
Ви така красуня.
Вам місце тут з нами, на небі.
– Дякую. – Складете мені компанію за обідом?
Я, звісно, усіх запрошую.
– Щось сталося з вашим дроїдом? – Ні, нічого. А що?
Розумієте, ми - мале підприємство, тому не підпадаємо під...
...юрисдикцію Імперії.
– То ви член гільдії видобувачів? – Ні, не зовсім.
У нас непомітний видобуток.
І це вигідно всім, бо наші клієнти не хочуть...
...привертати до себе увагу.
А ти не боїшся, що Імперія дізнається про ваше маленьке підприємство і закриє вас?
Така небезпека є завжди, вона нависає тінню над усім, що ми тут робимо.
Але ми розвиваємося, і це гарантує нам безпеку.
І я щойно уклав угоду, яка назавжди відверне від нас увагу Імперії.
Зробіть нам ласку і приєднайтеся до нас.
У мене не було вибору. Вони приїхали просто перед вами.
Мені шкода.
Мені теж шкода.
Ні, 3ПО з ними.
Тримайся. Ми майже на місці.
Мені так прикро. Я не хотів втручатися.
Ні, будь ласка, не вставайте.
Ні!
Штурмовики? Тут? Ми в небезпеці!
Треба попередити інших. Ні, у мене стріляли!
Лорде Вейдер.
Я віддам капітана Соло Джаббі Хатту, коли отримаю Скайвокера.
Мертвий він мені не потрібний.
Він замовкне не назавжди.
Лорде Вейдер, а як щодо Леї і Вукі?
Вони не повинні покинути цього міста.
Ми так не домовлялися, як і про те, щоб віддати Хана мисливцю за головами.
Ти хочеш сказати, що з тобою повелися несправедливо?
– Ні. – Добре. Мені б не хотілося...
...залишати тут гарнізон.
Ця угода мені щораз менше до вподоби.
Так, дуже добре. Мені подобається.
Щось не те, бо тепер я нічого не бачу.
Так набагато краще.
Чекай! Чекай! Ой лишенько! Що ти накоїв?
Я задом наперед, ти, блохастий шматок вовни!
Тільки така швабра, як ти, міг втнути таку дурість і...
Почуваюся жахливо.
Навіщо вони це роблять?
Мені навіть не поставили жодного запитання.
Ландо.
– Забирайся звідси, Ландо. – Замовкни і послухай! Вейдер погодився...
– ...віддати Лею і Чуві мені. – Тобі...
Вони залишаться тут, але принаймні будуть живі.
– А Хан? – Вейдер віддав його мисливцю за головами.
– Вейдер хоче нас усіх убити. – Ви йому не потрібні.
Йому потрібен якийсь Скайвокер.
– Люк. – Лорд Вейдер влаштував пастку.
– І ми приманка! – Він уже летить.
Добре ти все влаштував.
Друже мій.
Припиніть!
Я зробив, що міг.
Вибач, що не зміг більше, але в мене свої проблеми.
Так. Ти справжній герой.
А ти умієш знаходити спільну мову з людьми.
Обладнання грубе...
...але підійде, щоб заморозити Скайвокера і доставити його до імператора..
Лорде Вейдер, наближається корабель, класу Хрестокрил.
Добре. Не спускайте з нього очей і дозвольте сісти.
Лорде Вейдер, ми використовуємо це для заморожування вуглецю.
– Якщо занурити туди людину, вона, скоріш за все, помре. – Я не хочу пошкодити подарунок імператору.
Перевіримо обладнання на капітанові Соло.
Якби ти причепив мені ноги, я б не був у такому жалюгідному стані.
Пам’ятай, Чубакко, ти за мене відповідаєш...
...тож не роби дурниць.
Що відбувається, друже?
Тебе заморозять у вуглецевому морозильнику.
А якщо він не виживе? Це мені дорого коштуватиме.
Імперія компенсує тобі його смерть. Опускайте його.
Перестань, Чуві, перестань!
Так, припини, будь ласка! Я не готовий помирати!
Агов! Послухай мене, Чуві.
Це мені не допоможе. Побережи сили.
Ще буде час.
Принцеса... Подбай про неї.
Ти мене чуєш? Так?
Я люблю тебе.
Я знаю.
Що відбувається? Обернись! Чубакко, я нічого не бачу.
Вони занурили його у карбоніт.
Він тепер добре захищений, якщо, звісно, пережив сам процес заморожування.
Калріссіане, він вижив?
Так, він живий. Він перебуває у стані сну.
Він твій, мисливцю.
Зарядіть камеру для Скайвокера.
Скайвокер щойно приземлився, сер.
Добре. Подбай, щоб він прийшов сюди.
Калріссіане, відведи принцесу і Вукі на мій корабель.
Ви ж сказали, що залишите їх у місті під моїм наглядом.
Я змінюю умови угоди. Молися, щоб не я більше нічого не міняв.
Люку! Люку, це пастка!
Це пастка!
З тобою Сила, молодий Скайвокере.
Але ти ще не джедай.
Чудова робота.
Заведіть їх в охоронну вежу. Тільки тихо. Швидко.
– Що ти робиш? – Тікаємо звідси.
Я завжди знав, що це помилка.
Думаєш, після того, що ти зробив з Ханом, ми тобі повіримо?
У мене не було вибору.
Що ти робиш? Вір йому! Вір йому!
Ми розуміємо, так, Чуві? У нього не було вибору.
– Я лише намагаюся допомогти. – Нам не потрібна твоя допомога.
Що?
– Звучить як Хан. – Хана ще можна врятувати...
...на східній...
...платформі.
Чуві.
Страшенно перепрошую за це. Врешті, він лише Вукі.
Завезіть капітана Соло у багажний відсік.
Р2, Р2, де ти був?
Чекай. Обернись, кошлатий...
Швидше! Швидше! Ми намагаємося забрати Хана у мисливця.
Принаймні, ти цілий.
Поглянь, що сталося зі мною.
Ні! Чуві, вони ззаду!
Ти багато навчився, юначе.
Я маю чим тебе здивувати.
Твоя доля пов’язана зі мною, Скайвокере.
Обі-Ван про це знав.
Ні.
Це було надто легко.
Може, ти не такий сильний, як думає імператор.
Вражаюче.
Справді вражаюче.
Обі-Ван добре тебе навчив.
Ти контролюєш свій страх.
А тепер... Звільни свою лють.
Мене може знищити лише твоя ненависть.
– Код безпеки змінено. – Р2, скажи комп’ютеру...
...переписати системи безпеки.
Р2, швидше!
Увага. Це Ландо Калріссіан. Місто захопила Імперія.
Раджу усім утікати до прибуття імперських військ.
– Сюди. – Я не винен. Я перекладач.
Звідки я знаю, де розетка, а де термінал комп’ютера.
«Тисячолітньому соколу» гіпердрайв уже не потрібен. Його полагодили!
Відкрий двері, дурню!
Я в тобі ніколи не сумнівався. Прекрасно!
Боляче!
Нахилися, дурноверхий...
Леє!
Давай!
Я думав, той волохатий звір мене доб’є.
Звісно, я виглядав і краще.
Ти програв. Опиратися марно.
Я не хочу знищити тебе, як Обі-Вана.
Тікати немає куди.
Не змушуй мене вбивати тебе.
Люку, ти ще не усвідомлюєш своєї важливості.
Ти лише почав відкривати свою силу.
Приєднуйся до мене, і ми завершимо твоє навчання.
Якщо ми об’єднаємо наші сили...
...то покладемо край конфлікту...
...і наведемо порядок у галактиці.
Я ніколи до тебе не приєднаюся!
Якби ти тільки знав могутність темної сторони.
Обі-Ван не розповідав тобі, що сталося з твоїм батьком.
Він розповів достатньо.
– Він сказав мені, що ти його вбив. – Ні.
Я твій батько.
Ні... ні...
Неправда.
Це неможливо!
Прислухайся до своїх відчуттів. Ти знаєш, що це правда.
Ні!
Люку. Ти можеш знищити імператора.
Він це передбачив. Це твоя доля.
Приєднуйся, і ми разом зможемо керувати галактикою...
...як батько і син.
Ходімо зі мною.
Це єдиний шлях.
Бене.
Бене, будь ласка.
Бене.
Леє.
Почуй мене.
Леє.
Люк.
– Ми маємо повернутися. – Що?
– Я знаю, де Люк. – А що робити з винищувачами?
– Чуві, розвертайся. – А як же Вейдер?
Гаразд, гаразд!
Готуйте шатл.
Дивіться, там хтось є.
Це Люк. Чуві, повільно.
Повільно. Підлети під нього. Ландо, відчини верхній люк.
Гаразд. Помалу, Чуві.
– Ландо? – Усе гаразд, полетіли.
Леє.
Усе, Чуві, летимо.
Я зараз повернусь.
Зоряний винищувач.
Гаразд, Чуві. Приготуйся переходити на швидкість світла.
Якщо твої люди полагодили гіпердрайв. Усі координати встановлено. Зараз або ніколи.
Запускай!
Вони сказали, що все полагодили.
Я їм повірив! Це не моя провина!
За кілька хвилин вони будуть у полі дії наших променів.
Ви дезактивували гіпердрайв на «Тисячолітньому соколі»?
– Так, ваша милосте. – Добре.
Приготуйте групу для висадки і встановіть зброю на ураження.
– Слухаю, ваша милосте. Лейтенанте. – Так, сер.
Галасливий недоумок. Чому ми не переходимо на швидкість світла?
Не можемо?
Звідки ти знаєш, що гіпердрайв дезактивовано?
Тобі сказав міський центральний комп’ютер?
Р2-Д2, як можна довіряти незнайомому комп’ютеру?
Дивися, що робиш!
– Люку. – Батьку.
Сину, ходи зі мною.
Бене.
Чому ти мені не сказав?
Чуві!
Це Вейдер.
Люку, це твоя доля.
Бене.
Чому ти мені не сказав?
Сповісти всім загонам.
Приготувати гравітаційний промінь.
Р2, негайно повернися! Ти ще мене не закінчив.
Ти не вмієш лагодити гіпердрайв. Чубакка сам це зробить.
Я тут стою пошматований, а в тебе манія величі!
Ти це зробив!
– Люку, ми готові злітати. – Удачі, Ландо.
Коли знайдемо Джаббу Хатта і того мисливця, ми з тобою зв’яжемося.
Побачимося в місці зустрічі, на Татуїні.
Принцесо, ми знайдемо Хана. Обіцяю.
Чуві, чекаю на твій сигнал. Бережіть себе, обоє.
І нехай буде з вами Сила.