Programmet innehåller svordomar. Känsliga tittare varnas.
-Migrationsverket? -Skatteverket.
Missus Rose! Det är folk här från regeringen!
De tar allt!
John, de berövar mig allt av glädje i livet!
Hur tror du jag känner? Eli var som familj!
"Lämna ekonomin till mig", sa han! Den jäveln!
Det är inte klokt, de tar våra saker! Jag sa, de tar våra saker!
Gå ut från klubben en sekund... Vänta.
Ta inte väskorna! Min pojkvän köpte dem, så de är hans!
-Var snäll och flytta på er. -Nej, du kan flytta på dig!
Hur sjuk är man om man får betalt för att förstöra andras liv?
Förstöra andras liv! Vart tar ni den?
Min själ är kidnappad, ingen lösensumma. Ingen räddar mig!
Vi har en kvart på oss att ta personliga ägodelar.
Inte Kristen med Robin, de gillar inte varandra! Nej!
Eli gjorde sitt värsta, han tog allt.
Han kan vara på Caymanöarna.
Som vår ekonomichef skulle han betala skatter.
Ni har en liten summa kvar-
-och regeringen låter er behålla en tillgång.
-Barnen? -Barnen är anhöriga, Moira.
Du köpte en stad 1991, Johnny.
Jag köpte den på skämt till min son.
-Köpte du staden på riktigt? -Hur skulle jag annars få lagfarten?
-Photoshoppa den. -Och sparat pengarna.
Varför då? Skämtet var ju att du ägde staden.
Till Johnnys försvar så kan staden bli er räddning.
-Ett tag. -Hur så?
Ni kan bo där gratis.
Vi måste ha en penthouse nånstans. Det finns andra alternativ.
Hemlöshet är ett.
Jag var omringad av kvinnor i visir och de luktade sötpotatis.
Där fanns ingenstans att ligga. Ingen säng. Inget kök.
Jag vet. Nej! Jag vet inte vad jag ska berätta.
Det är en massa kossor överallt.
Här verkar inte finnas en station. Jag vet ingenting.
Jag vet.
Johnny Rose! Roland Schitt.
Jaha, du är borgmästaren.
Japp. Vill du slicka röv så ska du välja min.
-Här är min familj... -Vi går in på kontoret.
Brudarna kan bära in väskorna. Följ mig. Den här vägen.
Det är som "Cheaters".
Håll ett öga på väskorna, barn. I helvetet finns ingen härold.
-Vad ska... -Tyst.
-Du kan vara tyst. -Tyst!
-Du kan vara tyst. -Du kan vara tyst.
-Namnet är Rose. -Det finns inget bokat.
-Jag bokade två rum åt dem. -Det finns inget här.
Boka två rum, då. De här människorna äger staden.
-Vi behöver minst tre rum. -Det går inte.
Max ett rum per familj.
Jag ger er ett extra för att vara sjyst.
Har ni två sviter?
-Vilken snubbe, va? -Nej.
Det här är ett motell, våra gäster är tradarchaffisar och fulla tonåringar.
Ge mig bara en nyckel till en dörr till ett rum.
Jag vill ha ett badkar och en förlängningssladd.
Varsågod, frun.
-Det luktar gympapåse. -Är nån mer än jag yr?
Det här väcker minnen från high school.
Jag pökade i vartenda rum på det här stället.
Om rättstekniker kom hit skulle det lysa blått överallt.
-Okej, bra. -Herregud...
Det andra rummet är därinne.
Och där är sängen.
Jag ska nog dra av överkastet och elda upp det.
-Då så. -Tack, Roland. Det här uppskattas...
Okej...
Okej.
Okej, okej.
Okej, okej, okej.
Okej, okej.
Okej.
Okej... Okej, jag älskar dig.
Ni har alla kanaler utom kanal 19, jag vet inte varför.
Vi ska inte titta på tv. Men igen, tack så mycket.
Vi ska inte uppehålla dig, du är säkert upptagen.
-Hej. -Kan jag hjälpa dig?
Jag behöver en handduk.
Kanske en dum fråga med tanke på inredningen-
-men har ni ett affärscentrum här?
-Ja, det har vi. -Okej.
Det ligger utanför till vänster bredvid vårt turkiska spa.
-Ska jag boka en behandling? -Bara handduken.
Ska bli.
Tack för att du har visat oss runt men nu måste vi packa upp.
-Om du ursäktar. -Visst. Jag ställer gärna upp.
Bara en sak innan jag går...
Får jag låna toaletten?
Är det absolut nödvändigt?
Ja, jag skulle vilja påstå att det är absolut nödvändigt.
Ursäkta mig. "Absolut nödvändigt"...
Japp, tåget har redan lämnat stationen.
-Jag behöver den sängen. -Varför?
-Därför. -Varför?
Om nån bryter sig in för att mörda oss-
-så går de på den sängen först.
Du vill att jag mördas först? Framför dig?
Sticker du sen och lämnar mig att förblöda på golvet?
Typ, ja. Det var planen.
-Du får ta sängen när jag åker. -Vart ska du?
-Stavros flyger hit och hämtar mig. -Vad menar du...?
När gör han det?
-När Mary-Kate ger tillbaka planet. -Vart ska vi åka?
Som det är nu så hämtar han bara mig.
Sen kommer vi tillbaka och hämtar er nån gång.
Vilken slags sociopat överger sin familj-
-på en kräkluktande soptipp för att resa runt i världen-
-med en dum arvinge som hon har känt i tre månader?
David, det är fyra månader nästa månad.
Och, han sa att han kan potentiellt se sig själv-
-säga "Jag älskar dig" nån gång framöver, så...
Det var det dummaste... Jag tjallar för mamma. Vet de?
Nej! Jag väntar på rätt tillfälle.
Pappa kommer att gråta och mamma låtsas som ingenting-
-och vägrar prata med mig i ett halvår.
Jag måste ha den sängen.
Vet du vad? Du får bli mördad först för en gångs skull.
-Nej, du mördas först. -Nej, du.
-Nej! Du! -Du blir mördad först!
Det är ändå mysigt här.
Nej, Alexis. Martha Stewarts hus i Hampton är mysigt.
Var är den udda mannen? Var?
Han är i badrummet. Han vägrar gå.
Han har varit därinne jättelänge... Åh, herregud.
Påminn mig att laga fönstret. Det går inte att öppna.
Hördu, Roland, tack för allt du har gjort.
Nu behöver vi ha lite egentid som familj.
Visst. Det går att dra för gardinerna.
Kolla, ni har kanal 19!
Roland! Gå härifrån, för helvete!
Jag överreagerade. Det var onödigt.
Vi är bara lite trötta. Det har varit en lång dag.
Vi har ett apotek av droger i oss och effekten börjar avta.
Vi behöver slappna av lite.
Du behöver inte be om ursäkt.
Jag är inte dum, jag fattar.
Ni behöver lite familjetid. Visst. Inga problem.
Vet du vad jag gör? Jag går för helvete bara härifrån.
-Måste vi äta här? -Det är ganska gulligt.
-Vad är det med dig, Alexis? -Vad menar du?
Rummet var mysigt? Det här är gulligt?
Jag är personligen kränkt av stället, vad ser du som är fint?
Staden är vidrig. Den är ruggig.
Den är charmig, pittoresk. Som nåt ur en sagobok.
Vad tusan är det med dig?
Okej.
Stavros flyger hit och hämtar mig, jag ska bo med honom.
Nej, det ska du inte.
Jag är chockad att mitt barn har blivit en självisk, svekfull hora.
-Hejsan! -Hej, jag heter Twyla.
Jag är er servitris.
Jag läste om er och allt ni har gått igenom.
-Det låter superilla. -Superilla?
En syssling i Elmdale tjänade massor på telefonförsäljning.
Men det var olagligt och han förlorade allt.
Inte riktigt samma sak.
Han åkte i fängelse, det är hemskt. Men han lär sig spanska.
"No mas, le duele!" Sluta, det gör ont.
-Underbar anekdot. Ursäktar du oss? -Säg till när ni vill beställa.
-Jag förbjuder dig att överge oss. -Jag är vuxen.
-Du beter dig som ett bortskämt barn. -Det är oförlåtligt.
Du är avis för att jag tar mig härifrån.
-Du har mjäll i ögonbrynet. -Lägg av!
Sluta, barn.
Världen är i spillror och jag dör inombords.
Jag mår själv lite illa.
Åh, brisket.
Ge mig lite utrymme.
SCHITTS CREEK MOTEL
-John. -Herregud.
-Visst hade rummen dörrar? -Ja, de är hotellrum.
Det är ett motell, de är motellrum.
-Tog de våra saker? -Vi har inga saker.
Jag har saker.
Jäklar!
Jag har ett problem.
-Är det om dörrar...? -Ja, dörrar. Dörrarna är borta.
Du får prata med Roland.
Han bor en bit bort. Ta vänster, sen vänster igen.
Det står en truck på infarten. En dekal med en naken Helen Mirren.
-Herregud! Nej! Nej! -Vad?
-Mina örhängen är borta! -Vart tog de vägen?
Jag vet inte. Du hotar överge mig, och nu är mina diamanter borta!
-Du är så himla dramatisk. -Leta efter dem!
Öppna dig!
Roland, jag ser dig bakom trucken.
Klart att du ser mig. Jag kollar på mitt grus.
Grus nuförtiden, alltså.
-Det är grus. -Ja, det är grus.
Jag snackade med en snubbe om toalettfönstret.
Det är det minsta av mina bekymmer.
-Vi pratar om dina "bekymmer", då. -Dörrarna.
De ska tillbaka innan det blir mörkt. Min son är rädd för malar.
Jaha. Såhär ligger det till:
Du var ohövlig. Du var respektlös mot mig, inför din familj.
Nu ser de ner på mig.
Helt ärligt så var du lite väl närgången.
När jag uppförde mig illa som barn så tog pappa dörren till mitt rum.
Han sa: "Privatliv är nåt man förtjänar."
Jag hänger inte med. Vad har det med privatliv att göra?
Inget. Jag blev sur och tog dörrarna.
Om du tog illa vid dig av nåt jag sa så var det inte personligt.
-Jag godtar din ursäkt. -Det var en förklaring, ingen ursäkt.
Hursomhelst, jag godtar den. Tack för att du bad om ursäkt.
Jag bad inte om ursäkt.
Du sa ödmjukt förlåt.
För det krävs en stor man, och Johnny Rose är en stor man.
-Hallå! -Hallå!
-Hej! -Kom in.
Har du kanske sett några hemlösa eller knarkare runt hotellet idag?
Inga knarkare, nej.
Rummen var öppna som en marockansk marknad.
Nån gick in och stal mina örhängen. Men det var bara du här idag?
-Ja. -Ja.
Det var bara du här idag?
Jag förstår vad du syftar på.
Jag bekräftar bara att bara du var här när örhängena stals.
-Frågar du om jag stal dem? -Gud, nej.
Jag skulle heller inte anmäla det om örhängena plötsligt kom tillbaka.
Om de dök upp igen, om du ger tillbaka dem-
-så skulle jag inte anmäla stölden.
Jag måste gå nu, pantbanken stänger snart.
Jag är skyldig min langare pengar. Men du verkar ha koll här.
Vad hände?
Jag frågade artigt om hon hade stulit mina örhängen.
Hon var iskall. Nu ska hon till pantbanken!
Vad? Jag behöver en handduk!
Hallå? Hej. Jag är ledsen om mamma anklagade dig för stöld.
Lägger du nåt i våra sängar nu när du städar, för att hämnas?
-Jag städar inte era rum. -Får jag fråga en sak?
-Du är ohövlig. -Är det en fråga?
Tre gånger har jag bett om en handduk så att jag kan tvätta av mig staden.
-Jag vill inte vara här. -Inte jag heller.
Du svarar ju knappt på tilltal.
Slutar du följa efter mig om du får en handduk?
Bara för att du kallade mig ohövlig. Det tar jag som en komplimang.
Han är galen.
-Vad har hänt? -Vi har blivit rånade.
Nån lokalbo pantar mina örhängen för att köpa knark.
-Dina diamanter? -De jag kunde gömma under tungan.
Moira, jag tog dina örhängen och la dem i min sko.
-För att gömma dem. -Nej! Nej!
Stavros gör slut med mig. Han kommer inte.
Han hinner inte hämta mig-
-för han ska gå på Diddys White Party och han hinner inte med båda.
-Jag var hans dejt till den festen. -Han var aldrig min favorit-Stavros.
Han bjöd mig på kokain på min 60-årsfest.
Av ren nyfikenhet-
-är det här motellet fortfarande mysigt...?
Du är ett rövhål.
Är jag? Har jag dumpat dig för att gå på fest?
-Hjälp mig med dörrarna. -Jag har duschat.
-Jag behöver hjälp. -Hjälp honom.
-Du kan hjälpa honom! -Nej!
-David, hjälp mig. -Jag torkar.
Ta en hammare och spika igen den här kistan!
Jag typ visste det. Han har redan gjort slut med mig fem gånger.
Han mötte mig inte i Rio.
En gång gav han mig sin exfrus förlovningsring.
Förra sommaren la han sin ecstasy i min bil, och polisen tog mig.
Kan du göra mig en stor tjänst?
Berätta aldrig det för nån du respekterar.
-Okej? -Okej.
Ungar, vi vill bara säga godnatt och påminna er om...
-...att vi löser det här... -Godnatt. Vänliga hälsningar till er.
Vi kommer snart att vara på fötterna igen.
Då är fötterna barfota-
-smutsiga och såriga från att ha gått på fimpar och trasiga ölflaskor.
Så nu räcker det om Stavros, Alexis.
Förlåt att jag går igenom nåt!
Går du igenom nåt?
-Godnatt, barn! -Godnatt!
-Godnatt. -Godnatt.
Låt oss alla be för att vi slipper vakna.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com