Programmet innehåller grovt språk. Känsliga tittare varnas.
Moira! Moira!
Åh nej, jag lyckades precis gråta mig till sömns.
-Sängen är dyngblöt. -Är det blod?
Nej, det läcker från taket. Det är nåt brunt, äckligt...
Titta. Kolla... Åh, herregud.
-Jag klarar inte av mer. -Stället är en soptipp! Ett helvete!
Jag försökte men det går inte!
Vakna och börja packa. Rören är åt helvete-
-och vi ger oss av!
-Har du nattlinne på dig? -Nattskjorta, den är inte problemet.
Det är brun sörja i min säng.
-Vi säljer! -Klockan är 06:00!
-Vad heter hon i receptionen? -Vet ej, jag undviker social kontakt.
-Hon den kaxiga! -Ta av nattskjortan först.
-Den är väldigt Ebenezer Scrooge. -Han är det jag tänker på.
-Jag gör det själv. -Hälsa Bob Cratchit.
Hallå! Service!
-Klockan är trasig. -Ja, förlåt.
Den är bara för dekoration.
Det läcker i mitt rum.
Brunt, äckligt avloppsvatten droppade ner i sängen.
Jag var dyngblöt. Jag behöver en rörmokare.
Vill du att jag ringer en rörmokare?
Om jag vill... Ja, jag vill att du ringer.
Du borde redan... Kan du ringa?
Vi får se om han är hemma. Eller vid medvetande. Han dricker mycket.
Jag behöver även namnet på en bra mäklare.
Det är en snubbe som heter Ray.
Han är den bäste. Han är också den ende.
En snubbe som heter Ray.
Kan jag hjälpa dig med nåt annat?
Min fru och jag äter frukost på rummet idag.
Ägg Florentine och en yoghurt-parfait.
Tyvärr på grund av brist på allt så har vi inte rumsservice.
Men ta gärna en gratis espresso i kaffebaren.
Jag dricker hellre från vattenläckan.
Vem är hon ens?
Han sa att han aldrig skulle dejta nån med en tåring.
-Klia mig på ryggen. -Vad? Nej.
-Jag kliade din när du var liten. -I utbyte mot halva min veckopeng.
Du får välja ett silverföremål från mina accessoarer.
Hon har "Hakuna matata" tatuerad på foten.
Stavros träffar eskorttjejer. Förvånar en Disneytatuering?
Vi lovade att inte posta nåt på sociala medier.
Han dejtar horor.
Förlåt att mina vänner inte är modeller.
-Var är de vännerna nu, förresten? -De ger mig lite utrymme.
För de är omtänksamma. Det var bra att han dumpade dig.
Vi var båda överens om att han borde dejta andra, så...
Att gräla om småsaker är en lyx vi inte längre har råd med.
Ni är blinda för verkligheten, vilket jag är stolt över.
-Men vår världs onda tvilling... -Jag går på toa.
-...visar sitt fula tryne... -Jag stänger dörren.
Du vill nog höra det här!
Hej!
-Är du Ray? -Ja.
Du är sen. Johnny Rose. Min fru, Moira.
-Hejsan. -Hej.
Vilken underbar hy.
Hur kan jag stå till tjänst? Fastighetsinvesteringar?
Vi skulle vilja sälja den här fantastiska staden.
Vi tar det vi gav för den. Gärna mer, men inte mindre.
Jag ska inte ljuga, jag är inte optimistisk.
Regeringen såg inget värde i Schitt's Creek.
När de tog era tillgångar.
-Förödmjukelsen... -Vi vet.
Vi ska göra vårt bästa.
Roland måste skriva på först, sen kör vi.
Jag ska överlägga med familjens ekonomiska överhuvud.
Sen när måste borgmästaren godkänna en försäljning?
Ray, sen när måste borgmästaren godkänna en försäljning?
Det står här.
Satan.
Ursäkta, mina lakan är inte tvättade.
-De luktar fimp. -Det är så de luktar.
Och rörmokaren var upptagen.
Jag flyttade sängen och ställde en hink där.
Vi ska sälja staden så det blir nån annans problem.
Men här är ju så fint.
-Du är rolig. -Tack.
Det är nog inte din grej men vi ska ha ett tailgate-party sen.
Inte som att gå på klubb, men typ.
Jag vet inte vad "tailgate" betyder, jag ser framför mig ett klanrally.
Ja, med färre spetsiga hattar.
Lokalbor med ickeironiska frisyrer.
Jag står över, jag vill inte bli offer för ett hatbrott.
Stavros la ut tre bilder till.
-Vad är det här för kvinnor? -De är blonda och halvnakna.
Finns det en bar här, eller är det en sektreligiös stad?
Det är fest ikväll, men din bror vill inte gå med.
Den resan åker jag på.
Jag vill ha, typ, en mekaniker eller nån som hamrar på saker.
Minst 1,70 lång. Fylliga läppar. Vältränad.
-En halstatuering är kanske fint? -Nej, inte alls.
Det kan vara bra för mig. Tack så mycket.
Det var så lite. Jag ser fram emot att ha väldigt roligt.
Usch.
Johnny Rose vill ha den gamle Johnny Hancock?
Inga problem, Johnny. Jag skriver gärna på.
Tack ska du ha, Roland.
-Kom förbi ikväll och hämta den. -Nej, jag behöver bara en signatur.
Ta med dig ungarna och Moira och kom hit.
Vi umgås som normala människor gör-
-och i slutet av kvällen så skriver vi på.
Ärligt talat, det är bara en underskrift.
En snärt med handleden.
Dissar du min gästfrihet? Det känns inte som en bra början.
Nej! Jag kommer gärna på middag. Skämtar du, eller?
Jag vill bara få affärerna ur vägen först, sen kan vi äta.
För att få det där behöver du mig. Vi gör det på mitt sätt.
-Ja. Visst. Middag blir bra. -Middag blir bra.
Okej.
Hur fick du det inte påskrivet?
Kan inte nåt vara enkelt i den här staden?
Roland spelar ett spel. Så vi måste göra det här.
Jag hade gärna gått med, men jag är dubbelbokad.
Jag ska på truck-party med tjejen i receptionen.
Hon blir jättebesviken om jag inte går med.
Så jag kan inte gå med.
Avboka, du ska med oss.
-Nej. -En av er måste med!
-David, du har inget ikväll. -Hur vet du det?
-Vad ska du göra? -Vad?
-Bra, du följer med. -Du kan gå själv.
Det var du som inte fick kontraktet påskrivet.
Moira, Roland vill ha dit familjen, så familjen måste följa med.
-Jag ska förklara nåt om affärer. -Våga inte.
Det är en dans. Ibland leder man, ibland följer man.
-Vilket gör du nu? -Jag leder, Moira.
Jag tror att du följer.
Jag följer i spelet, men jag leder dansen.
Han tror att han leder i dansen, för jag låter honom tro det.
Hör ni det här?
Det kvittar, jag leder.
Jag ska bada.
Slår jag i huvudet och drunknar så må det vara hänt, mr Rose.
-Vad är det här? -Stevie ringde.
Rörmokaren är tydligen på rehab.
Du har nåt på... Jag vet inte vad, men nåt är det.
Är det en fest man har skinnbyxor till?
Satans helvete!
Tack för att vi fick komma!
Känn er som hemma. Roland är på toaletten.
Vilken överraskning.
Ni har ett fint hem. Väldigt...nedtonat.
Tack! Jag får många idéer från inredningstidningar.
Var inte så blygsam. Det här är hundra procent du.
Hej! Familjen Rose!
Sätt er. Jösses, jag är bara borgmästare.
-Hors d'oeuvres. -Synd att Alexis inte kunde komma.
-Ja, men vi tog med oss festprissen. -Vår David.
Då blir det mer för dig och mig, Dave.
-Hoppas att ni gillar ostboll. -Ostboll!
Det håller igång kärlekslivet. Det är som ett afrodisiakum.
-Hugg in. -Det ska bli gott.
David, berätta om dig själv.
-Jag hör att du är gallerist. -Bara ordet är värt 10 dollar.
David ägde ett fantastiskt galleri. Berätta om visningen.
Berätta, David.
-Vi jobbade med Janet Kempfluugen. -Kempfluugen?
Hon är en stor performancekonstnär från Brooklyn.
Hon kom in med en mask av lera föreställande en rådjurskalv.
Hon tog av sina kläder och ammade publiken.
En markering mot ojämlik inkomstfördelning.
-Oj. -Mycket tanke.
Ja...
-Läppglans? -Nej tack.
Jag vill också kunna ha en dyster, osminkad look, så franskt.
-Tack? -Varför är du singel?
-Vem sa att jag är singel? -Vi är på jakt, jag hoppas det.
Nej, jag är inte på jakt.
Här har man antingen haft dem eller vet för mycket om dem.
Jag går en sväng, och den här svanen flyger bäst solo.
Klarar du dig?
-Jag bor här... -Ser jag bra ut?
-Bra. -Fryser du inte...?
Chuck, öl!
Den är här nånstans, hala usling.
-Det kanske går bättre med en gaffel? -Tack, det går bra. Jag hittar den.
-Är det där kontraktet? -Ja, det är det.
Jag försökte läsa igenom det, det är riktigt tråkigt.
Jag har den! Där är hon.
Åh, herregud. Älskling, det är jättegott.
Du började säga nånting, John?
Det här påminner om en sammanslagning i Zürich.
Två familjer samlades över en måltid...
-Jag har ont i huvudet. -Mår du bra?
-Jag får ofta migrän. -Det går över, David.
-Det går inte över. Inte alls. -Migrän är hemskt.
-Inte den här. -Jo. Jag måste gå.
Ät nånting, det hjälper.
-Jag måste gå tillbaka. -Ta mig med dig, snälla.
-Sätt dig, David. -Tack för maten!
Lägg dig på vår madrass. Den har gummihölje.
-Nej. Tack. -David.
Gå inte nära dörren. Öppna inte dörren!
Jag tog med en flaska vodka som gåva. Jag ser den inte.
Det tycker jag med.
Jag är Twyla, från caféet.
Ja. David Rose.
Jag är lite full.
-Hej! -Hej, Stevie!
Jag ska grilla en marshmallow. Vill ni...?
-Nej, tack. -Du då? Vill du ha?
Nej.
Varför ville du inte komma hit? Du passar verkligen in.
Min syster sms:ade: "Hjälp". Jag tänkte på "Den sista färden".
Lustigt, hon sms:ade mig från brasan-
-och sa att du säkert dyker upp för att du är ensam och uttråkad.
Min syster är ett trasigt skal av en människa. Så, därför.
-Hon verkar ha det bra. -På riktigt? Vad lustigt.
Så du kan gå om du vill.
Jag behöver en stark drink för att klara av det här. Stark.
Jocelyn, sa du att du undervisar på high school?
Eller går du i high school? Jag hörde inte över din mans tuggande.
-Jag undervisar. -Du är ett helgon.
Jag älskar det, jag älskar kontakten med ungdomar.
Men de klär av mig med ögonen varje gång jag tappar kritan.
-Vi kanske ska hålla i kritan. -De är pojkar, det är gulligt.
-John... -Där är den!
Vivien Blakes bitchiga min!
-Ursäkta? -Jag ville inte säga nåt.
Men du var min favoritskådis i "Sunrise Bay".
-Tack. -Han levde för "Sunrise Bay".
Jag kunde hjula i stringtrosa framför tv:n.
Vilket jag har gjort. Jag var inte mer sevärd än tapeten.
-Hur många örfilade du? -Jag bryr mig inte.
-Hon minns inte, så många var det. -Nog om mig.
Nu pratar vi om att du skriver på kontraktet.
-Nån har visst lite bråttom. -Nej, vi har inte bråttom.
-Har vi inte? -Nej.
-Inte? -Där är den igen! Bam!
-Vi gör såhär, Vivien... -Moira.
-Jag skriver på kontraktet... -Bra.
...mot en örfil.
Ursäkta?
Jag vill få en örfil av Vivien Blake.
Sant, vi har rollspelat det tusen gånger.
Men det är inte äkta vara.
-Vill du att jag slår dig? -Ja.
-Jag tänker inte... -Tänk inte, slå bara.
-Nej. -Slå honom, Moira.
-Ge honom en örfil. -Slå min man, Moira.
-Nej, John. -Jag kan göra det.
Ge mig en örfil!
Skriv på det jävla kontraktet!
Det här var kul, men jag börjar lukta lite för mycket...
...brasa, jeans och rutiga skjortor. Så, hej då!
-Du får välja mellan öl och öl. -Finns det ens ett glas?
-Du kom! Hur var middagen? -Värre än det här, än så länge.
Håll den.
Här finns inga killar för mig men det var kul att flörta.
Håll tummen över.
Jag ville bara göra det, men det funkar inte alltid.
-Stoppa röret i munnen. -Vad?
Öppna svalget. Ner, du är för lång.
Hur länge tänker du hålla på? Hämta mig när du har kräkts färdigt.
Öppna svalget.
Du!
Drick! Drick!
Drick! Drick! Drick! Drick!
Drick! Drick!
Drick! Drick! Drick! Drick!
-Drick! Drick! Drick! -Kan vi gå nu?
Ja!
Och där var den sista. Färdig.
Då så.
-Varsågod, Johnny. Grattis. -Tack så mycket.
Men kom ihåg en sak:
Det här är min stad, och här gäller mina regler.
Förstått?
Jag bara driver med dig!
-Jaha. -Eller gör jag det?
-Det gör jag! -Moira! Ska vi...?
Jocelyn, tack för en oförglömlig middag.
-Jag skickar recepten. -Jag saknar ord.
Lycka till med att sälja staden.
-Det behöver du. -Hur så?
Den tog ett tag att sälja.
Den låg ute på marknaden i 20 år innan du köpte den.
-20 år? -De flesta trodde nog...
...att den aldrig skulle bli såld. Vem skulle köpa den, liksom?
Sen dök du upp.
Visste du att staden var till salu i 20 år innan vi köpte den?
Hur skulle jag kunna veta det? Jag visste inte det.
Se det från den ljusa sidan...
Det finns ingen ljus sida. Det här är månens baksida.
Vi blir kvar här i 20 år till, förlorade i den här kratern.
Nu är du lite dramatisk.
Ja! Det är dramatiskt!
Älskling, han skrev på. Okej?
Vi får fixa till staden innan vi säljer den.
Vi fixar den, bit för bit.
Det blir hårt arbete men det klarar vi av.
-Vi klarar vadsomhelst, om vi... -Hörni.
-Ni är väldigt högljudda. -Vi hör er.
Kan ni vara lite tystare?
-Från tio till fem. Tack. -Godnatt.
Det här känns bra.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com