Nån äter alltid min yoghurt.
-Vilken typ av yoghurt? -Jag skulle ta den efter löpningen!
Jag tog den under löpningen.
Du är som en stor, smutsig tvättbjörn.
Du är nästan 40. Vill du ha mat får du laga den själv.
Det finns ingen mat - ingen vet hur man gör. Typ barnmisshandel.
-David kan laga mat. -Nej, det kan jag inte.
Du fick ju en teppanyaki-grill i present.
Vi slängde den när Alexis la sitt löshår på den.
-Bränt hår överallt. -Jag trodde att det var ett bord.
Den hade ett uttag.
Du då, Alexis? Du kan laga mat.
Nej, det kan jag inte. Gör det själv.
-Jag skulle kunna... -Vad pinsamt, John.
Jag lagar mat ikväll.
Vilken kycklingrätt brukade Adelina laga?
-Enchiladas. -Just det.
Visst var Adelina riktigt duktig?
Ursäkta, men det var min mammas enchilada-recept.
Jag tror inte det.
-Så minns inte jag det. -Jag lagade det jämt. John?
Om det är så du minns det, älskling...
Det räcker. Ikväll lagar jag min mammas enchiladas.
-David får hjälpa till. -Va?
-Vad roligt, David. -Sluta. Det är mobbning.
Där har vi henne! Hur mår du, Jocelyn?
Bara bra. Mycket att göra. Vi skulle precis...
Vad roligt. Kan du göra mig en tjänst?
Jag vill använda ert kök.
-Ursäkta? Varför då? -För att laga en måltid, såklart.
Normalt skulle du få det, men vi har mycket att göra idag...
David och jag ska återuppliva ett gammalt familjerecept.
Jag skulle gärna säga ja, men den sabla spisen är trasig.
Är det sant, älskling? Den här pajen är ju stekhet.
Det kommer och går.
Den är säkert mycket bättre än den på motellet.
David och jag klarar det.
Men jag ringde reparatören. Han kommer nu i eftermiddag.
-Vem ringde du, älskling? Bill? -Ja. Bill.
-Bill fixar inte spisar. -Gary, då.
Gary? Tandläkaren?
Jag minns inte vem jag ringde, men de kommer i eftermiddag.
Du verkar tro att David och jag inte skulle klara oss i ditt kök.
Ni får använda köket om ni lagar lite extra mat till oss-
-och ger oss tio dollar för elen.
Absolut. Jag vill att köket är rent om tio minuter.
-Rent kök? -Jag städade precis köket.
-Hur smakar bringan, mr Rose? -Mer köttlikt.
Vad bra!
Du har inte många kunder under dagen, Twyla.
Det är alltid lugnt innan lunchruschen.
Inte riktigt en rusch - snarare ett fåtal, långsamma personer.
Jag nämnde det för att jag vill sitta nånstans och jobba.
En kontorsplats.
Jag får många idéer på motellet som kräver ordentlig reflektion.
Men eftersom familjen är där har jag svårt att koncentrera mig.
-Jag förstår. -Därför undrar jag...
Jag tänkte ta upp det häromdagen men ändrade mig av nån anledning.
Men nu pratar vi ju, så varför inte?
Skulle jag kunna få sitta och jobba i ett bås varje dag?
Jag ställer bara undan de här.
Jag tänker nog bättre när blodet rusar från armarna till hjärnan.
Ja, absolut. Självklart kan du ställa undan dem.
Jag vet att du har mycket att göra.
-Absolut, men tallrikarna är tunga. -Visst.
-Hejsan, Johnny. -Hej, Bob. Jag såg dig inte.
Hoppas att det inte gör nåt att jag tjuvlyssnade lite-
-men jag tror att jag kan hjälpa dig.
-Jaså? -Du vill alltså ha en kontorsplats?
Jag känner till ett riktigt trevligt ställe-
-som du kanske skulle gilla. Vill du ta en titt?
Ja, gärna. Tack.
Visst. Du skulle säkert hjälpa mig om du hade nåt att erbjuda.
-Hej. -Hej.
Är det okej mellan oss...?
Ja. Hurså?
Sist jag var här bad du mig att lämna ditt kontor.
Jag har svårt att avgöra hur det står till mellan oss.
Eftersom vi är två personer som brukade...
Hur kan jag stå till tjänst?
Jag behöver låna din bil. Jag tänkte åka till affären.
Visst. Vill du ha skjuts?
-Är det en kuggfråga? -Nej.
Okej...
Var inte så nervös. Jag har kommit över det.
"Över det"?
Jag gillar inte dig längre. På det sättet, i alla fall.
-Det är ju bra, antar jag. -Det tycker jag.
-Har du sminkat dig? -Vad spelar det för roll?
-Hej. Stör jag? -Nej, självklart inte.
Jag har funderat en hel del.
Vad bra. Det har jag också gjort.
-På frieriet, till exempel. -Det känns inte rätt längre.
Ja! Jag håller med.
Det var väldigt plötsligt och du hade mycket på gång...
Ja, precis.
Jag tror att det vore bra om vi tog lite egentid.
Vi tänker helt likadant!
När allt lugnat sig om ett par veckor och känns bra-
-prövar vi frieri-grejen igen.
Eller tänkte du säga nåt annat?
Nej.
Du och jag... Dig och mig... Nej.
Vi... Vi-grejen och...
Vad tycker du, Johnny?
Det är ett fint garage men var ligger kontoret?
Precis här.
Du sa ju att du hade en fin kontorsplats, Bob.
Jag hade inte tänkt att jobba i en bilverkstad.
Av ren nyfikenhet: vad hade du tänkt dig?
Ett kontor. En stol, till att börja med.
Här får du plats med en stol. Du får bara flytta undan däcken.
Om du arkiverar papprena där får du ännu mer yta.
Jag tänker inte jobba för dig. Jag vill inte arkivera papper.
Men vill du få plats med en stol-
-får du flytta runt lite grejer och kanske sälja gamla bildelar...
Jag vill inte ha ett jobb.
Jag vill ha en arbetsyta och det här stället funkar inte.
Du behöver inte bestämma dig på en gång.
Städa lite grann och fundera på saken.
Jag kan fundera utan att städa.
Gör som du vill bara du städar nån gång.
-Bob... -Jag lämnar dig ifred nu.
-Hej! -Hur är läget?
Goda nyheter: jag bestämde mig för att göra slut med Ted.
Bra. Jag trodde inte att det skulle bli av.
Jag vet.
-Det måste ha varit jobbigt. -Verkligen.
-Hur reagerade han? -Jag vet inte.
Man vet aldrig säkert.
-Alexis? -Vad är det?
Du gjorde alltså inte slut med Ted?
Jag började göra det, men det kanske var hans röst-
-eller faktumet att han luktade talkpuder, men det gick bara inte.
-Okej. -Ja.
Det måste väl ha hänt andra människor?
Folk måste ha sagt ja för att de inte kunde säga nej. Sen då?
Sen är de fast med en person som är snäll men helt fel för dem.
De personerna skiljer sig nog.
Du måste vara ärlig mot honom, Alexis.
Okej.
Kan jag skicka ett riktigt gulligt sms istället?
Okej. Jag gör det i egen person.
Självklart gör jag det i egen person. Det gör jag.
Det gick fort.
Det var en kort inköpslista.
Nej - att du har kommit över det.
-Jag förstod vad du menade. -Det var en snabb helomvändning.
-Det brukar inte gå så fort. -Men tänk om det gör det.
När nån säger att de går vidare brukar det inte stämma. Helt okej.
Men är det okej om det stämmer?
Jag vill bara se till att du faktiskt tar dig tid att komma över det.
Gör du inte det kan det leda till...
Vad intressant: ju mer vi pratar desto mer kommer jag över det.
Jag har svårt att minnas en tid då jag inte hade kommit över det.
Vad stark och självläkande du är.
Ja. Jag är underbar.
-Du gick verkligen miste om nåt. -Gjorde jag?
-För att jag har kommit över det. -Just det. Ja.
Du har varit väldigt tydlig.
En halv deciliter åt gången. Lugnt och fint. Rör om.
Det bränns vid. Du gör fel.
Jag häller och rör om samtidigt. Du står bara där.
-Fokusera. -Det här var din idé.
Det var du som påstod att du lagade enchiladas.
Häng med, då. Nu är det dags för chiliflingorna.
Vi har redan haft i dem.
Vilket steg är det, då?
Är det inte din mammas recept?
Jo. Nu får du ärva det, så häng med.
Nu ska vi vända ner osten.
Vad betyder det? "Vända ner?"
Man vänder ner den.
Det förstår jag, men hur gör man?
Vänder man den neråt och häller i den sen? Eller?
-Jag kan inte göra allt. -Kan du göra nåt?
Så här gör man: man vänder ner den.
Jag vet inte hur man vänder ner trasig ost.
Jag kan inte vara tydligare!
Ta den där grejen du håller i...
-Säg "vänd ner" en gång till... -Det står så!
Det är ju ditt recept. Vänd ner osten, då.
-Du skulle bara våga. -Gör det!
David!
Jaha. Nu ser jag bubblor.
Hur luktar det när nåt bränns vid?
Så, ja. Nu ska vi se.
-Hej. -Två besök på en dag.
Vad trevligt.
-Jag vill prata med dig igen. -Jag tänkte ta ett blodprov nu.
Du borde nog göra dig av med Hazel.
Nej. Hon klarar sig. Det är blodsockret.
Nej, bara medan vi pratar. Det vore enklare.
Okej.
Jag gjorde en grej.
Nej. Jag borde ha gjort nåt. Men det gjorde jag inte.
Vad har du inte gjort?
Jag var inte tydlig med andra.
De förtjänar mer öppenhet.
-Såna som du. -Det var ju väldigt öppet.
Såna som du förtjänar bättre än såna som mig.
-Du är den perfekta pojkvännen. -Tack.
-Men... -Jag visste det.
Nej, nej, nej. Det blir inget "men".
Men du är inte min perfekta pojkvän.
Jag är inte tillräckligt engagerad för att ta nästa steg.
Okej.
Det betyder att jag nog inte kan tacka ja till ditt frieri.
-Jag fattar. -Okej.
Men... Tack.
Jag vill inte gifta mig med nån-
-som inte känner likadant för mig som jag gör för dem.
Du gör det väldigt svårt för mig.
Jag har bokat en romantisk resa för två som inte går att avboka.
Nu blev det ännu svårare.
Hej, Bob. Vad är det som pågår?
Vad gör du här, Johnny?
Jag kom för att prata om kontorsplatsen.
Vad lustigt. Förut sa du att det inte var en kontorsplats.
Då tänkte jag: "Om det inte är en kontorsplats, vad är det då?"
Sen kom jag ihåg att Gwens brorson Eric behöver en ateljé.
Han ritar kinesiska teckningar.
De är japanska serietidningar. Det kallas manga.
Det låter som ett lönsamt karriärval.
I vilket fall har jag bestämt att jag ska sitta och jobba här.
Så besvärligt. Du fick det att verka som-
-att du inte ville sitta här och nu har vi Eric.
Eric hittar säkert en mörk källare där han kan klottra.
Det gör inget, farbror Bob. Jag har inga pengar.
Det har inte Johnny heller och han är inte ens en släkting.
Men Eric är Gwens brorson, så ni är egentligen inte släkt.
-Inget illa menat, Eric. -Det låter rättvist.
Okej, Johnny.
Säg till när du har städat klart.
Då får du en ny uppgift.
Jag jobbar inte för dig, Bob. Jag ska bara ha mitt kontor här.
Jag vet. Det är din arbetsplats.
Bilverkstaden öppnar klockan åtta.
Men om du kommer lite tidigare är det ännu bättre.
-Hur gick det? -Lukta. Vad tror du?
-Jag vet inte. -Givetvis inte.
Jag har inte lärt dig baskunskaper.
Förutom matlagning, vad har jag annars inte lärt mig?
Vi har inte tid att gå igenom det.
När jag var liten-
-bakade jag och min syster bröd från grunden i ett pyttelitet kök.
-Vill jag lyssna på det här? -Jag bäddade sängen.
Jag kunde laga ett trasigt bord och starta en bil utan nyckel.
Sen träffade jag pappa. Plötsligt gjorde andra allt åt mig.
Jag antog att jag skulle minnas allt jag lärt mig ifall-
-jag skulle behöva göra det igen. Istället tappade jag allt.
Nu vet jag hur det känns att vara hjälplös - som du och din syster.
-Vi är inte hjälplösa. -Trösta mig inte.
Hursomhelst hittade jag en grej.
Det är din mobiltelefon, David.
Tryck på "play" på mobiltelefonen.
"Det är väldigt lätt att vända ner nånting."
"Man blandar bara ihop två ingredienser."
"Ser ni hur jag gör?"
Det låter enkelt. Vem som helst kan göra det.
-Gjorde du det? -Nej.
"Man gör det främst när man bakar..."
Mr Rose.
Jag tänkte lämna några grejer till Alexis.
-Vill du komma in? -Nej, jag undviker helst det.
Vi har gjort slut.
-Ja. Vad tråkigt. -Jag håller med.
-Mår du bra? -Jadå. Jag mår bra.
Vad bra.
Okej. Det ordnar sig.
Förlåt.
Men hon gjorde verkligen intryck på mig.
Det är ovanligt att hitta nån som är så vacker och smart.
Och väldigt självisk men charmig.
Jag vet. Men du klarar dig.
Du är en trevlig ung man.
-Du är en trevlig ung man och... -Ja.
Jag behöver nog komma bort en stund.
Rensa skallen lite grann.
Det låter som en bra idé.
Vad gott det ser ut. Nån verkar ha lagat en ny rätt.
Nej. Det är enchiladas.
-De luktar typ som enchiladas. -Vi hade roligt i köket.
Låt inte processen förstöra måltiden.
Okej. Jag ser verkligen fram emot att smaka på det här.
Inte illa. Inte illa alls, hör ni.
Det smakar krämigt.
-Väldigt krämigt. -Tack, Alexis.
Det här kan nog bli bra.
-Några gånger i veckan... -Aldrig igen.
Så komplicerat är det inte efter att man vänt ner osten.
Text: Melody Sefton www.sdimedia.com