Herregud, det ser ut som et slumområde i Mumbai.
For et år siden hadde vi tjenestepersonell.
Nå går vi forbi madrasser på veien som om det skulle vært normalt.
Heldigvis dekker madrassen det ødelagte toalettsetet.
Å, John.
Husker du hva Goldie Hawn sa under AmfAR-gallaen?
"Livet er hva man gjør det til."
Det sa hun. Eller tja, det sa noen til henne i India.
Eller så leste hun det.
Men det er mottoet mitt. Jeg aksepterer ikke dette livet.
Det burde ikke du heller.
Hadde det vært så fælt å plante noen peoner?
I så fall får du nok plante dem selv, Moira.
Det er vanskelige tider. Men ikke så vanskelige.
-Jeg elsker at vi kan være stille. -Ja.
Skjønt vi pleide å snakke mer før.
Men det er fint at vi ikke trenger det lenger.
Nå kan vi uttrykke oss uten ord.
-Hva? -Ingenting.
Du sier at vi ikke må prate. Men likevel prater du om det.
-Ja, jeg er jo ikke stum. -Nei, virkelig ikke.
Er dette en rolig krangel?
Får jeg ikke engang si at det er deilig å ikke måtte prate?
Vi krangler overhodet ikke.
Men du må snakke om alt... til forskjell fra meg.
Det må jeg slett ikke. Men hvis jeg ikke gjør det-
-kanskje vi aldri snakker mer... Skjønner du?
-Der borte. -Takk.
-Er det der mine utstillingsdokker? -Ja.
Hva gjør du med dem?
-Jeg solgte dem på eBay. -Hva mener du?
Ikke vær redd. Jeg har kjøpt nye som ikke er like...
- ...gøyale? - ...vulgære.
Jeg bestilte litt annet også. For en tydeligere stil.
Jeg fant noen søte tilbehør til skjerfene.
-Hvor er skjerfene? -Solgte dem også.
Nå går det veldig fort.
Pleier man å selge lys i en klesbutikk...?
De er dekorasjoner. Duft er viktig for butikkens merke.
Alexander Wang avskjediget kameraten min på grunn av parfymen hans.
Men til Alex' forsvar har den parfymen vært ute siden 1997.
Det lukter som det ser ut. Treaktig og funky.
David, du må ikke selge alt. Du kan bruke butikkens kredittkort.
-Jeg gjorde det. -Spar kvitteringene.
Da kan vi gjøre fratrekk for det siden.
-Lys, smykkestativer... -Ingen smykkestativer.
-Ingen smykkes... -Nei.
Nei, nei. Smykkestativ...!
Jeg har tatt en pause fra mitt hektiske skjema-
-for denne byen holder på å gå under.
Det ligger en ekkel madrass på gata noen kvartaler unna.
Den er Dick Sinsons. Han gir den bort.
Ray, du har alltid vært en følsom og kultivert mann.
-Du har en markant aksent. -Takk.
Familien din ville gi deg et bedre liv da de kom hit fra...
- ...Winnipeg. - ...Winnipeg.
Vi fortjener bedre.
Vi fortjener renslighet, rabatter og et bedre liv!
-Du har et poeng, mrs. Rose. -Takk.
Hvorfor snakker du med meg om dette?
Jeg vil snakke med kommunestyret. Du er lettest å overtale.
Så snill du er. Jeg hjelper deg gjerne.
-Utmerket! -Dessverre har jeg gått av.
Det ble for mye. Jeg ville fokusere på virksomheten min.
Men jeg støtter deg hvis du legger fram forslaget selv.
Ikke at det ville hjelpe. De ble ikke glade da jeg gikk av.
Har du ikke hørt om det på podcasten min?
Jeg må ha gått glipp av det på noe vis.
David, er det deg?
-Hæ? -Hei.
Se på oss. To menn som har slitt i saltgruven.
-Hæ? -To menn, tilbake fra saltgruven.
Hvilken gruve?
-Det er en talemåte. -Jeg fatter ikke.
Saltgruvene! Da folk pleide å jobbe i gruver.
Gruvearbeiderne kom hjem etter en hard dag i saltgruven.
Jeg vet ikke hva det skal bety.
Jeg kom akkurat hjem etter å ha prøveluktet luksuslys i fire timer...
Høres ut som en tøff dag.
Ta en kald øl. Du fortjener det.
-Du har jobbet hardt. -Takk.
-Det er ingen igjen. -Jaså? Jeg må ha tatt den siste.
Greit.
Jeg ville bare at du skal vite hvor stolt jeg er.
-Takk. -Du skaffet jobben på egen hånd...
...ingen trengte å ringe eller bestikke noen.
-Hæ? -Du ser veldig stilig ut.
Er det en ny genser?
-Ja. -Du, den som råd lystrer er vis...
Ikke bruk hele lønnen på én dag.
-Du skulle jo ikke blande deg. -Nei. Det var bare et råd.
Greit. Hva betyr engang "den som råd lystrer er vis"?
Den som råd lystrer er vis.
Når man snakker med en vis person...hører man på dem.
En vis person sier til deg at...
Uansett, ha det i tankene. Og...fortsett sånn.
Takk. Nå stenger jeg her...
På tide å våkne, solstråle.
Jeg har ingen penger, og vesken er fra i fjor!
Alexis, det er meg.
Herregud! Fjeset ditt!
-Nå vises det. -Du har barbert deg!
-Gråter du? -Nei.
-Når skjedde dette? -Nettopp. Jeg ville ha en forandring.
Og du snakket ikke med meg først.
-Om at jeg tenkte å barbere meg? -Ja.
Hva var det å si? Det er mitt valg.
Du kunne ha sagt: "Du, Alexis."
"Jeg vurderer å barbere skjegget."
Og jeg hadde sagt: "Nja, det er nok ikke riktig valg"-
-"for deg akkurat nå".
Da ville jeg sagt: "Synd, jeg barberer meg hvert halvår."
Prøv å ha skjegg selv.
Jeg var skjegg for en kjendis som ikke var ute av skapet. Det sugde.
Men det jeg elsker ved deg er skjegget ditt!
Det du elsker med meg er skjegget mitt.
-En av tingene jeg elsker ved deg. -Nei. Det sa du ikke.
Jeg våknet akkurat, og du ser helt annerledes ut!
Kjæresten min sa nettopp at det hun elsker-
-med meg er skjegget mitt!
Vi skulle ha tatt den avgjørelsen sammen.
Vi må snakke mer.
Om sånt? Jeg trodde at forholdet vårt var dypere enn som så.
Det handler om at du gikk bak ryggen på meg.
Jeg trenger å snakke gjennom ting.
Hvis vi hadde pratet mer, hadde jeg kunnet forberede meg på dette.
For noen søte lepper.
Takk for rampen i postkontoret. Den er dessverre litt for bratt.
Jeg klarer aldri å komme meg opp. Jeg skyves bare ut på veien igjen.
Når det gjelder ramper, må man ta sats og...
Hør! Jeg har en klage.
Akkurat det jeg satt og ventet på. En bekymret byboer.
Skal vi legge deg til i dagsordenen?
Det trengs ikke. Jeg er klar til å snakke.
Sånn går det ikke for seg. Vi har en liste...
Bob, konsentrer deg om det du gjør. Du ligger etter.
Jeg er ikke flink med datamaskiner. Ray var mye bedre.
Det tar ikke lang tid.
Det er ikke slik at dere har noe viktigere fore.
Det var faktisk Jennifers tur.
Hei.
Du kunne ha sagt noe. Unnskyld.
Hvis du er på vei ut, kan du vel kjøpe dopapir?
Jeg kan ikke bruke motellets egne. Det er som serpentiner.
Det går i stykker så fort man drar litt i det.
Den falt ned fra holderen!
Wow. Du husker vel Stevie?
Ja. Jeg visste at hun var her.
Det var derfor jeg innledet med en vits.
-Nettopp. -Hva er dette? Ser dyrt ut.
Litt nytt sengetøy.
Sa jeg ikke akkurat til deg at du skulle spare pengene dine?
Jo.
Jeg tester dem til butikken, så de står for det.
Står butikken for ditt sengetøy?
Jeg tenkte å gå, men nå har jeg ombestemt meg.
Hva er det der? En ny lampe?
Vi skal begynne å selge dem. Så det er fradragsberettiget.
Fradragsberettiget? Vet du hva det betyr?
Når man kjøper noe til sin virksomhet og regjeringen betaler det tilbake.
-Og hvem står for det? -Ingen, man gjør fratrekk for det.
Hvem da?
Regjeringen... De som gjør fratrekk! Hvorfor snakker vi om dette?
Hvis jeg trenger sprit for å overleve, er det fradragsberettiget?
Nå går du over streken.
Men hudpleieproduktene du kjøpte er greit.
-Har du kjøpt hudpleieprodukter? -Jeg er butikkens ansikt utad.
Hvis jeg er kvisete, hva sier det om butikken?
Det er ikke fradragsberettiget! Ikke dette heller!
Eller dette!
Sengetøyet går ikke an å sende tilbake, så...
Man gjør fratrekk for å redusere den skattbare inntekten.
Hvorfor heter det da ikke "skattefradrag"?
Det heter det! Du kan ikke gjøre fratrekk for alt!
I så fall sender jeg tilbake noen ting.
Det er ikke plass til massasjestolen.
Jeg må på jobb. Dine andre leveranser kommer kanskje snart.
Jeg skal snakke om noe som angår oss alle sammen. Selvrespekt.
Vi kan nok ikke hjelpe deg med det.
Jeg mener hvordan vi har latt byen forfalle.
Alle kaster søppel overalt som om det skulle vært et loppemarked.
Jeg fortjener bedre enn som så!
Vi fortjener bedre enn som så.
Et barn som ble født i fengsel vet ikke at toalett og seng skal...
- ...være i ulike rom, men vi vet. -Har du sittet i fengsel?
Hva? Nei, jeg prøver å få dere til å forstå.
Forestill dere at dere har bodd isolert i en grotte hele deres liv...
Så dukker jeg opp.
Nei, det var ikke det jeg ville si.
Hva er det du prøver å si?
Vi burde strebe etter et bedre liv. Vi sitter jo ikke i fengsel.
Vi trenger planter! Rabatter og buksbomhekker!
Ramme inn kafeen og motellet.
Og grundig bysrenhold. Jeg aksepterer ikke et nei.
Jeg skulle akkurat legge fram det forslaget før du gjorde det.
Takk.
Så var det bare ett barn i fengsel eller flere?
-Har du gått ned i vekt? -Jeg barberte meg.
-Jeg liker det. Du ser yngre ut. -Takk, Twyla. Jeg setter pris på det.
-Er dere klare til å bestille? -Hva er dagens kake?
Vil du ha kake? Du spiser jo bare flytende føde.
Jeg tar en bit av dagens kake.
Jeg antar jeg tar det samme.
-Er alt i orden? -Ja.
Det føles som om noe er forandret mellom oss.
-Hva tenker du på? -Nja, ingenting er vel forandret.
Nå kjenner vi hverandre bedre. Kanskje det er det som føles feil.
Jeg mente ikke at det føles feil.
Men det må skje noen forandringer om det skal funke.
Kanskje jeg bør snakke mindre og lytte mer.
Og omvendt for deg.
Skulle du kunne gjøre den forandringen?
Ville du?
Jeg ga dere to gafler i tilfelle dere vil dele.
Vær forsiktig i trappen.
Neste tiltak blir å skaffe en rampe her.
Hører du! Du fikk virkelig taust på Roland.
-Det er en menneskerettighet. -Du har rett.
Du har alltid stått på min side.
Nå overdriver du. Avgjørelsene pleier å ta flere uker.
Jeg akter ikke å vente.
Jeg fikk Winnie Mandela til å svare på en galla for eksem på en time.
Du er tøff som bare faen. Men du får ting gjort.
-For et fint kompliment. -Men hekkene...?
Vi trenger to sett, og kjenner du en god keramiker...
Du må nok senke forventningene.
Du får være glad hvis du engang får noen rabatter.
-Men bra jobbet. -Takk.
Galla for eksem...?
Det er ikke hyggelig å spise kaker mens alle rundt en klør seg.
-Hva er det? -Jeg og Mutt slo opp. Tror jeg.
Du tror dere gjorde det slutt? Tok dere en skikkelig beslutning?
Vi gjorde det slutt.
Hva skjedde?
Jeg vet ikke. Vi snakket, og så...
...snakket vi ikke på en lang stund.
Ja vel... Var det alt?
Og så snakket vi om hvorfor det ble så stille.
Så sa vi at trass i vårt herlige sexliv...
Det var helt fantastisk.
En gang i låven klatret jeg opp på en bjelke...
Greit, jeg skjønner.
Vi var begge enige om at-
-vi hadde begjært hverandre så lenge at vi klamret oss fast til det.
I stedet for det vi hadde foran oss.
-Som var...? -Hæ?
Hva hadde dere foran dere?
-Når? -Greit.
Greit. Det var det.
Jeg har aldri følt noe etter et brudd før.
Aldri. Jeg har snakket med legen om dette.
-Men nå er det annerledes. -Så fint.
Jeg tror han forandret meg.
Han vet hvem jeg er. Jeg lot ham komme nær.
-Jeg tror jeg trenger en klem. -Hæ...?
-Klem meg. Vær så snill. -Jaså, greit.
-Har du kjøpt nytt sengetøy? -Ja.
Men det er fradragsberettiget, så...
David, Alexis! Kom ut, er dere snille.
David, Alexis!
-Kom og se! -Hva?
Det er ikke verdt det.
Moren din har gjort noe som vi kan være stolte av.
Kastet du kondomet som lå på plenen?
-Æsj, ja. Hvem sitt var det? -Vet ikke.
-Nei, ikke det. -De merker det aldri.
Akkurat som alt annet jeg har gjort for dem.
Moren deres har plantet disse plantene.
-Var ikke de alltid her? -Nei. Det var ingen planter.
-Det var helt dødt. -Var det ikke flere planter?
Nei! Og nå er hele byen full av dem.
Takket være moren deres.
Flott.
-Var det alt, eller...? -Ja.
Der ligger kondomen.
Tekst: www.sdimedia.com