Sikke triste papirer.
Jeg skal bruge dem til et forslag til familien.
- Hvilket slags forslag, mr. Rose? - Sælger politiet gerningsstedsbiler?
Nej, det er bare eksempler. Jeg synes, vi skal købe en bil.
Jeg vil ikke køre dem her.
- Det er kun eksempler. - Hellere en scooter.
Og I ved, hvad jeg synes om dem og de dumme hjelme.
Så glem dem der. Men jeg synes, vi har brug for bil.
Alle har en bil. Roland har en. Bob har tre.
Stevie har en bil. Jeg vil have en bil.
- Sælger siden både? - Jeg har skrevet noget.
- Er det et regneark? - Ja.
Lad mig gøre præsentationen færdig. Så bliver det tydeligere.
- Jeg skal bruge bilen om fredagen. - Glem det.
- Så får jeg den lørdag. - Vi har ikke købt den endnu.
- Vi tilpasser os skemaet. - Du har lavet bedre præsentationer.
Jeg er jo ikke begyndt. Ved I hvad?
Jeg køber en bil. Færdig.
- Hvor skal du hen? - Herhen.
Du behøver ikke at tage med, Moira.
Jeg insisterer. Så stor en beslutning bør ikke hvile kun på dine skuldre.
Jeg kan lide at købe biler.
Og du er dygtig til det. Men nu og da opfylder de ikke familiens behov -
- men passer mere til en skørtejæger med hestehale i Monte Carlo.
- Eller en Vin Diesel-type. - Det kaldes stil.
Og det har du masser af, skat.
Men alle skal køre den, og en bil siger meget om chaufføren.
Ikke fordi vi har råd til sådan en bil.
Vi bestemte os for at bruge 4000 dollars af mine penge.
Han har ret. Vi må ikke bruge for meget af familiekapitalen.
Beklager min entusiasme, men jeg kan ...
Vi kan nok finde en kvik bil, der passer til budgettet.
- Ikke i det tøj. - Du gav mig den her kjole.
Ja. Og den koster dobbelt så meget, som bilen I vil købe.
Ingen bilsælger giver rabat, hvis man er klædt i designersilke.
Det har han ret i.
Siger skydeskiven i den skræddersyede habit.
Jeg tager ikke kun habit på. Jeg har også en kasket.
David har ret. Men ved du hvad?
Jeg kan skabe det rette look og imitere en gennemsnitlig kvinde.
Se, David: ingen manchetknapper.
Jeg bliver helt blændet af, hvor dårligt I har det.
De forærer jer nok bare en bil.
DYRLÆGE
Beklager forsinkelsen. Der var meget trafik til fods.
Kan du arkivere den her?
Jamen, hej. Hvem er den seje gut, og hvor er Ted?
Rigtig sjovt. Desværre er alternativet ikke lige så sejt.
Hvad er der sket? Var du oppe at slås?
Jeg vil helst ikke tale om det.
- Jeg vil være professionel. - Ja, okay. Absolut.
- Du skylder nogen penge. - Jeg betaler regninger forud.
- Hvorfor opfører du dig underligt? - Det gør jeg ikke.
Du fortæller heller ikke mig alt.
Okay. Jeg ved, at de er til dyrene -
- men når jeg er træt, hjælper én eller to mig til at fokusere.
Hvad snakker du om?
Uanset om det er en hemmelighed eller ej, må vi dække det til.
Du vil vel ikke have contouring? Det er ikke mit speciale.
Sparepærerne i badeværelset ...
Lyset er meget stærkt og ...
Er nogen død, eller går du igennem en midaldrende gotisk fase?
- Nogen er død. - Okay.
Lamperne får min hud til at se gul ud.
Min grandtante er død.
- Laver du stadig sjov eller ej? - Nej.
- Spiller du med eller taler sandt? - Hun var 78.
Så du laver ikke sjov. Okay.
Først vil jeg gerne undskylde for alt, hvad jeg har sagt indtil videre.
- Hvorfor? Du dræbte hende ikke. - Så I var ikke tæt knyttet?
Jeg syntes rigtig godt om hende. Hun var tosset, men alligevel.
Nok derfor kunne jeg lide hende.
Jeg er en af de få, der kunne lide hende, for nu skal jeg ordne alt.
Hvis du får brug for hjælp ...
Afslut sætningen.
Jeg hjælper dig gerne i den her svære tid.
Tak for det modvillige tilbud, men du kan ikke klare det her.
Det er virkelig deprimerende.
Okay. Vi klarer os. Jeg hjælper gerne til.
Sådan siger venner til hinanden, ikke?
- Jo. - Okay.
Jeg skifter til begravelsestøj, og så ses vi her om lidt.
Nej, tak. Vi vil ikke have noget.
Det var bare en spøg. Kom ind. Nej, det var ej.
Luk ham nu ind, Rolly.
- Kom ind. - Tak.
- Entrez-vous, s'il vous plait. - Hej.
- Jocelyn. - Vil du spille cribbage med os?
- Vi spiller til frokost. - Om fredagen er det "strip-cribb".
- Godt, det ikke er fredag. - Vi lader som om.
Jeg ville bare låne noget tøj.
Se, om du har noget i skabet, der passer Johnny, skat.
Vi skal købe en brugt bil, og jeg vil klæde mig mere ...
- Formelt? - Afslappet.
Jeg har en masse habitter, men jeg vil ikke udnyttes -
- på grund af mit tøj. Jeg skal se fattig ud.
Men du er jo fattig.
Det ved jeg. Men jeg skal se ud, som om jeg er fattig.
Nå, okay.
Sådan her lyder det i mine ører:
Du vil klæde dig ligesom mig, fordi jeg ser fattig ud.
- Det lød galt. - Sådan lød det i begge mine ører.
- Et af dem fungerer fint. - Jeg vil have noget moderne.
- Det skal være mere moderne ... - Moderne! Ja, sådan skal det lyde.
Det kan vi klare. Vil du have PVC-plastic eller en hawaiiskjorte?
Beklager rodet. Vi er ved at flytte.
Desværre har vi ikke fundet din grandtantes aske.
Men vi ved, den er her et sted.
Det er da opmuntrende.
Krematoriet leverer alt samtidig. Nogle gange er der ikke mærkater på.
- Kan en anden have hentet den? - Næppe.
- Hun havde en søster. - De har ikke talt sammen i 20 år.
- Og en stedsøn. - Han er i fængsel.
- Og en fætter. - Han er også død.
- Hvad er der? - Det vidste jeg ikke.
Den del af familien er kendt for konflikter.
- Okay. - Og sidespring og bedrageri.
- Ja. - Og våben.
Hendes jordiske rester kommer nok snart.
Men vi kan finde en urne til din moster.
Lad os tage den der.
Det er tuben, som urnerne fragtes i.
Jeg fandt asken. Den lå på mikrobølgeovnen.
Alle tiders. Nå, ja. Kan du finde mælkeerstatningen til kaffen?
Hvad har jeg så brugt?
Okay. Jeg stiller den her fra mig.
Hvad med selve begravelsen?
Nu det kun er os to, kan vi nok springe over den.
Jeg forstår. Det her lyder måske forhastet -
- men har I overvejet at planlægge jeres egne begravelser?
Jeg tror, vi er færdige for i dag. Vi kan ... Mange tak.
- Hvad er der? - Hvis jeg kniber øjnene sammen ...
... kan jeg se din rå, barske fætter fra landet.
Er du da tilfreds med alt det der?
Jeg studerede tøjdesign under Stan LaCoulier.
Han ville nok synes, at dragten hylder almindelige kvinder.
Se, John. Vores bil.
Vælg ikke den første den bedste.
Nej, før vi fik David, købte vi sådan en bil. Husker du ikke det?
Jeg husker ikke det her klistermærke: "Slap af, mand".
Den er perfekt. Hej!
- Den overstiger budgettet med 3000. - Jeg er uddannet skuespiller.
En ydmyg historie gør, at vi virker mindre patriciske.
Okay, men brug ikke ord som "patricisk".
- Hvordan går det? - Vi er utroligt spændte.
Især nu det er første gang, vi køber et køretøj.
Det er vores første bil. Vi håber, vi har råd.
Min stakkels mand mistede for nylig sit job som tennisspiller.
Altså på et alment feriested.
Lad os gå ind og drøfte sagen videre?
Tak. Dejligt at komme væk fra gaderne for en gangs skyld.
- Moira. - Hvad?
Vi har kæmpet mod fattigdommen i meget lang tid.
For to år siden var vi i princippet hjemløse.
- Hvor kommer I fra? - Det spekulerer jeg også.
London. Jeg var en af to enæggede tvillinger.
Desværre stjal den russiske mafia mig direkte fra vuggen.
De så min lyse hud og glinsende øjne og sagde:
"Hun er nogle gysser værd på det sorte marked."
- Og din tvilling? - Hvad sagde du?
Enæggede tvillinger er vel lige værdifulde?
Ja, ikke?
Hun var ikke født endnu.
Hun blev født tre minutter senere, og den russiske mafia er hurtig.
- Det er noget af en historie. - Ja, ikke?
Undskyld mig. Jeg er straks tilbage.
- Han køber det. - Tror du?
Hej. De her er til dig.
- Det er sødt af dig. - Lisa kom med dem.
- Bliv nu ikke flov. - Det er jeg ikke.
Jeg kender din hemmelighed. Jeg er diskret og professionel.
Ingen vil høre om -
- din romance med bondekvinden med æblekinder.
- Det skete ikke. - Blink, blink.
Jeg blev kaldt ud til Lisas gård -
- og blev stanget af hendes ged.
Er det, når den ene ligger på gulvet, og den anden hopper?
Nej. Jeg blev faktisk stanget af en ged.
Som dyrlæge skal folk ikke vide det. Tro ikke, det er noget andet.
Okay. Undskyld.
De er lækre forresten.
Hun tiggede mig næsten om at smage på en, så det gjorde jeg.
Jeg tog også nogle til David.
Ja, det er deprimerende. Er det her det rette sted?
Hun var tydelig med, hvor hun ville strøs ud.
Hvad skal vi ...? Hvordan ...? Hvor ...?
Folk skal ikke parkere på hende.
Måske på græsset derovre?
Ja.
Det lugter af cigaretter.
Strør vi det hele ud nu, eller gemmer vi noget til senere?
- Senere? - Det ved jeg ikke.
- Det vil ske for mig. - Det vil ske for os alle.
Men jeg håber på lidt mere ståhej, når jeg dør.
Min grandtante arbejdede på motellet. I receptionen.
- Det har du ikke fortalt. - Jep.
Jeg burde spå hænder, skaffe flere katte og flytte til Saskatchewan.
Man har altid lov til at drømme.
Du er ikke din moster. Jeg ville ikke være hendes ven, men jeg er din.
Det er en stor forskel.
Hun traf sin beslutning, og du træffer dine -
- og de bliver anderledes. De bliver pragtfulde.
Hvis ikke, strør jeg din aske ud et bedre sted.
- Jeg begynder at hælde nu. - Ikke her. Lad os gå derover.
Tak for, at I ventede.
Det er Sarah, min hustru og kompagnon.
Hej. Er alt i orden?
Undskyld, men jeg overhørte din historie.
Ja, min kære. Den inspirerer nok mange.
Den lød meget bekendt. Så slog det mig.
- "Sunrise Bay". - Min hustru elskede dit program.
Jeg har hørt, at det er godt, men vi har intet tv.
Jeg husker, da din tvilling dukkede op -
- og dolkede Armand med sin skarpe krykke.
Det må I virkelig undskylde.
Min hustru ville fiktionalisere vores virkelige økonomiske problemer.
- Det var sjovt. - Der er ingen fare.
Vi har læst, at I mistede alt ...
- Hjerteskærende. - Vi mistede ikke alt.
Men I prøvede virkelig at få rabat på en Lincoln.
Det kan vi godt klare.
I får det til at lyde, som om vi er desperate, men det var for sjov.
De prøver at hjælpe os ved at give os rabat, Moira.
Vrøvl, skat. Vi kan betale fuld pris.
Giv rabatten til nogen trængende.
Okay. Vi ville virkelig påskønne al økonomisk hjælp, vi kan få.
Eller også går vi til nogen, der sælger nye biler.
Som I ser, har vi ikke engang råd til hendes medicin lige nu.
Jeg finder dokumenterne.
Kom, skat. Her er stolen.
Jeg går nu. Jeg afleverer loppeshampooen hos mrs. Warner.
Hvad sagde mrs. Warner?
Hun bad dig levere loppeshampooen.
Hun bad dig vaske katten. Jeg sagde nej.
- Okay. Men jeg ordner det. - Jeg gør det gerne.
- Har vi overhovedet loppeshampoo? - Jeg burde gøre det.
Jeg gør det på hjemvejen. Det er sjældent, jeg tilbyder det.
Heather Warner har ikke en kat.
"Tror" hun, hun har kat? Hvor sørgeligt.
Hun er vel omkring 50, så det er forståeligt.
Hun er 42 år gammel og er ikke skør.
Det er kodesprog.
Man kan vel sige, at vi dater. Shampooen er ...
- Et frækt tilbud? - Jeg er ikke vild med udtrykket.
Ted, din lille sexbombe.
At kalde mig det er slet ikke sexet.
Det var godt, vi kan være professionelle.
- Ted, hils hendes kat. - Det er nok, Alexis.
Skål for Maureen Budd og for ikke at gå helt i hendes fodspor.
Skåler vi for, at jeg ikke skal blive alkoholiker?
God begyndelse.
- Hej. Er Stevie Budd her? - Det er mig.
Vi talte i telefonen. Jeg arbejder på West, Read and Healy.
Her er nogle ting, du har arvet, og nogle dokumenter.
Tak.
Hold da op! Hvornår fik du taget det her foto?
Det er ikke mig. Det er Maureen.
Bare fordi I ligner hinanden en lille smule -
- betyder det ikke, at du vil bo i et hus med avisgardiner, vel?
Det her vil ikke ske for dig.
- Hvad er det her? - Motelskødet.
Hvadbehager?
Maureen Budd ejede motellet.
- Det vidste jeg ikke. - Jeg heller ikke.
Jeg vidste, at familien ejede det, men ikke, at det var hende.
Havde hun det godt psykisk?
Ifølge testamentet ville hun have, du skulle have det.
Havde hun det godt psykisk?
Det betyder stadigvæk ikke, at du bliver som hende.
Ja, på overfladen ser det sådan ud, men ...
Lad os fjerne nogle af tingene.
- Ja. - Vi begynder med urnen.
Jeg skal lige ...
Du er klædt som en fra et quizprogram.
Det virkede, for vi vandt quizzen.
Hvor meget kostede den?
Det er uhøfligt at spørge om det.
- Der står 7250 dollars der. - Det er alt for meget.
- Vi betalte ikke så meget. - Hvad betalte I så?
- 6000 dask, min ven. - Hold da op!
Den havde kostet endnu mindre, hvis din mor ikke havde hævet prisen.
- Værdighed er uvurderlig. - Sig det til dit tøj.
- Det er dit tøj. - Hvad?
Det vigtigste er, at vi nu har en bil.
- Er den til døde folk? - Nej, det er ikke en rustvogn.
- Den er brugt og er ikke perfekt. - Var alle de andre brændt?
Den er meget stor.
Tekster: Anders Pedersen www.sdimedia.com