-Hva synes du om bilen, da? -Vil du virkelig vite det...?
-Har du lommeboka? -Jeg har kredittkortet mitt.
-Førerkortet, da? -Hva mener du?
-Har du det? -Det er greit.
-Svar "ja" eller "nei". -Ja, det er greit.
Vi kjører bare litt. Det trengs ikke.
Vi har akkurat forsikret bilen. Du får ikke kjøre den uten førerkort.
Kan du hente det, er du snill?
Det har gått ut.
-Når gikk det ut? -Jeg vet ikke. Forrige måned.
Da får du ikke kjøre!
-Jeg kjørte jo i går. -Det er ulovlig, David.
Du må fornye førerkortet.
-Er dere ferdige med bilen? -Nei, vi skal dra nå.
Dere har jo gått ut.
Vi bytter plass ettersom Davids førerkort har gått ut.
Å, nei. Det krevde jo 16 forsøk forrige gang.
Det gjorde det overhodet ikke.
Jeg klarte ikke teorien to ganger. Så kjørte jeg opp og ble godkjent.
Så gikk kjøretillatelsen ut-
-og da du gjorde om teorien mislyktes du.
Det husker jeg.
Du begynte om fra begynnelsen og klarte ikke oppkjøringen.
Stakkaren blir nervøs når han gjennomfører tester.
-Hvem har bilnøklene? -Vi trenger den akkurat nå, elskede.
Kan du kjøre mamma til rådhuset, takk?
-Førerkortet hans har gått ut. -Jeg kan kjøre.
-Har du lommeboka? -Det er greit.
Så mange esker.
De fleste inneholder viktige papirer.
Jeg håper at jeg får en dødelig lungeinfeksjon av støvet-
-før jeg må åpne en til.
Ikke vær redd.
Jeg har drevet flere gallerier og sjekket aldri sånt.
I siste instans løser det enten seg eller ikke.
-Løste det seg? -Vi har havnet på ville veier.
Fordelen er at du er din egen sjef nå.
Eller så eier jeg et trist firma med dårlig personale.
Når jeg føler meg overveldet-
-pleier jeg å ta en pause på 15 minutter til en time til...
...kanskje to timer og hjelpe andre.
Det føles som om du har tenkt å be om en tjeneste.
Det er snarere en mulighet.
Jeg vil at en heldig person-
-skal kjøre meg til førerprøven min.
Det kan du glemme akkurat nå.
Du har vel rett, jeg burde hjelpe deg.
Jeg går gjerne noen ærender eller kanskje henter noe.
Men da trenger jeg et gyldig førerkort.
Prøven er i ettermiddag.
Jeg er nervøs og trenger skyss.
Vet du hva? Det er ikke tid for å spørre akkurat nå.
Så oppmerksomt.
Jeg spør noen som har tid.
Greit.
Hvorfor spurte du meg ikke fra starten av, David?
Jeg har førerkort i sju land og får kjøre biler i F-klasse.
-Er ikke det transportkjøretøy? -Jo. Jeg har kjørt mange.
Det er greit. Sett deg, gjør som du blir tilsagt og så er det gjort.
Bruk en fin hårparfyme.
Jeg har ikke hårparfyme, og enkelte kan ikke flørte seg til førerkortet.
Jaha. Prøv selv å lukeparkere i burka, David.
Da holder det ikke å flørte. Tro meg.
Forskjellen er at du aldri er engstelig.
Det er urovekkende.
Hold rattet mens jeg ser på mobilen.
Herregud!
Vet du hva som ikke hjelper meg? Dette.
Slapp av, David.
En sjuåring kjørte meg i Mumbai.
Du klarer sikkert å styre en stund.
Greit.
Pust. Pust.
Jeg vil ikke forstyrre-
-men kranen drypper i Davids og Alexis bad.
Synes du at ærendet haster?
Man hører det veldig tydelig i vårt bad.
Det høres ut som om det drypper i vårt bad.
Men det gjør det ikke. Jeg vil gjøre ferdig dette først.
Jeg trenger å låne telefonen, Stevie.
-Ja visst. -Og nummeret til en rørlegger.
Kranen drypper i David og Alexis' rom.
Den konstante lyden er irriterende: drypp, drypp, drypp.
Det er veldig irriterende, Stevie.
Men kanskje det ikke passer akkurat nå.
Kjærlighetstrøbbel. Vi vil ikke forstyrre.
Når du har tid: rørlegger, takk.
Be noen andre gjøre det. Du er jo eieren nå.
Ja, og jeg vet ikke hva jeg holder på med.
Det gjør ingen, vennen. Alle kjemper seg gjennom det.
-John, for eksempel. -Hva da?
Selv ordentlig suksessfulle personer mislykkes av og til.
Jeg visste ikke at jeg hadde mislykkes.
Hva skal jeg gjøre? Selge motellet?
Selge motellet? Det burde du virkelig ikke gjøre.
Jeg kan ikke beholde det!
Jeg kan hente en tablett til deg.
Du kommer til å glemme alle disse slitsomme tankene i minst to dager.
Trenger du hjelp, må du gjerne komme innom rommet vårt.
Jeg jobber, men John er der og tenker igjennom og planlegger ting.
Kranen er bare ønsketenkning. Overhodet ikke prioritert.
Jeg kan reparere den aldeles straks.
-Ja visst. Selvsagt. -Vær tapper, Stevie!
Vil hun selge motellet, tror du?
I så fall blir det tøft for oss.
Kom ut av bilen i 20 minutter.
Jeg vil meditere før jeg mislykkes med prøven.
Du er fullstendig sprø akkurat nå.
Det spiller ingen rolle. Ingen bryr seg.
Andre bryr seg. Jeg bryr meg. Trafikkbetjenten bryr seg.
Nei, det gjør han slett ikke. Tro meg.
Folk tenker ikke på deg på samme måte som deg.
Hva betyr det?
Du tenker alltid for mye. Derfor mislykkes du bestandig.
-Takk, Alexis. -Det er jo sant.
Bare fordi du alltid har flaks, betyr det ikke at alle har det.
-Som hva da? -Hæ?
-Hva har jeg hatt flaks med? -Saker, ting, muligheter...
Det stemmer overhodet ikke.
Jeg mener bare at du alltid får ting-
-og innser ikke at andre ikke har like mye flyt som deg.
Jeg flyter ikke fram. Jeg går. Med riktig pene sko.
Unnskyld hvis det føles tøft, men hvis du ville slappe av-
-og slutte å bekymre deg for alt, ville det føles mye lettere.
Jeg har overhodet ikke hatt det like lett som deg.
-Jo, det har du. -Nei, det har jeg ikke!
Nå er jeg mer stresset enn jeg var i utgangspunktet.
Takk for hjelpen, Alexis.
Det er jeg som burde gå ut av den dumme bilen, David!
-Bilmannen er på vei hit. -Herregud.
Ingen bryr seg, David.
-Jeg skjønner. -Greit.
Gode nyheter, Stevie.
Jeg fikset kranen på badet deres. Nå slipper du å gjøre det.
Takk.
Det ble en midlertidig løsning.
Jeg dekte krana med en plastpose og festet den med et gummistrikk.
Kommer ikke posen til å fylles med vann?
Som sagt er løsningen midlertidig, men nå har du litt mer tid på deg.
Lite grann.
En regnskapsbok?
Det var lenge siden.
På strak arm: Hva med å ta betalt for sen utsjekking?
Da trenger vi gjester som faktisk sjekker ut.
Det finnes alltid en løsning, Stevie.
Når ideen først dukker opp, er den soleklar.
Kanskje jeg kan be langvarige gjester om å betale full pris.
Iblant er det den andre eller tredje ideen som er best.
-Hei. -God ettermiddag.
Jaså, Moira er tidlig ute.
-Jeg ville lese lite grann. -Vi lar deg være i fred.
Jøss, så trist.
Ordentlig trist. Massefabrikken i Elmdale er revet.
Jeg må sjekke ut den nye fabrikken. Den skal være sensasjonell.
Den gamle var sikkert sjarmerende, og det var en signaturbygning.
Hvor fant du den artikkelen? Fabrikken ble stengt for to år siden.
Men tenk om det er bygninger her som må kjempe for å klare seg-
-som kan, ved hjelp av kommunen, unngå en like dyster skjebne?
Biblioteket, for eksempel. Gwen gjør internetting der.
Hun er redd andre skal spore IP-adressen hennes.
Jeg tenkte på en annen signaturbygning, motellet.
Det høres ut som et personlig problem.
Det er personlig for Stevie. Stakkaren er helt ødelagt.
Hun føler seg fortapt og alene. Hun må kanskje selge det.
Hun er et ynkelig vesen.
John og jeg omfavnet henne, billedlig talt.
Vi sa: "Folket her, særlig kommunen-"
"-kommer ikke til å la deg mislykkes. For din skyld, Stevie."
Jeg trodde du ikke ville gi bidrag til kulturarvprosjekter.
Da krigsmonumentet ble restaurert, sa du at vi ikke bør velge side.
Men dere alle kjenner folk som har bodd eller bor på motellet.
Jeg synes vi skal gi motellet et kulturarvbidrag umiddelbart.
Alle som er enige sier "ja".
Er du enig, Ronnie? Du klør deg.
Bob noterer noe.
Ja: "Besøk massefabrikken". Roland inspirerte meg.
Gulvene skal være så rene at man kan spise av dem.
Jeg la alle gulvene.
-Snart må du svinge, Derek. -Jeg heter David.
Nettopp. Unnskyld.
Jeg vil ikke at du skal tro at du sitter i feil bil.
-Rose, David? -Ja.
Unnskyld. Det har vært en lang dag.
-Venstre eller høyre? -Hæ?
Du sa at jeg skulle svinge. Venstre eller høyre?
Nettopp. Venstre.
Men bare når jeg sier at du skal svinge til venstre.
Får jeg spørre om en ting?
Ja, det teller ikke å blunke.
-Hvor gammel er du? -28.
Er dette din drømmekarriere?
Jeg jobber som DJ i helgen. Hvordan?
Du bryr deg altså ikke, altså om meg i bilen?
Du bryr deg fordi det er jobben din, men du...
Men egentlig bryr du deg ikke?
Jeg har gjort dette åtte ganger i dag.
-Er det et problem? -Nei.
Her har vi henne. Tilbake fra byrådet.
-Kommer de til å hjelpe oss? -Jeg var veldig overbevisende.
De stilte mange spørsmål, så de var engasjerte.
Selv om hun bare får litt penger, kan Stevie nok redde motellet.
-Fantastisk. -Ja.
Hvis hun får rabatt på papirprodukter-
-eller selger siste-minutt-bestillinger...
Det høres ut som om vi ikke engang trenger pengene deres.
Nei, vi trenger virkelig pengene.
Men hvis hun hører på mine råd...
-Jeg vil legge dette på minnet. -Hva for noe?
Så oppspilt har du ikke vært på lenge.
Nei. Jeg tenker bare på Stevie...
Hvor mye kommer vi til å få, tror du?
Nå lurer jeg på om pengene kanskje gjør alt mer komplisert.
Se hvor mye du har klart når det trengtes.
Nød fører til oppfinnelser. Jeg vil ikke ta nøden din fra deg.
Så involvert vil jeg ikke være.
Jeg gir bare litt råd.
Du har lett etter et prosjekt.
Ikke et motell. Det krever engasjement.
-Gå og fortell det til Stevie. -Fortelle hva?
Bystyret kan være generøse mot en annen veldedighet isteden.
Du fikset ikke pengene?
Gå, John. Før lidenskapen dør ut igjen.
Jeg antar at du besto prøven og ikke kjører ulovlig akkurat nå?
-Det gjorde jeg. -Bra.
Jeg vet det.
-Var inspektøren fæl? -Han var helt greit.
Litt distrahert. Han ville jobbe som DJ.
Men ingen i området "taklet musikken hans".
Jeg sa jo at han ikke bryr seg. Du stoler aldri på meg.
-Jo, det gjør jeg. -Nei.
Jo, det gjør jeg.
Du hører aldri på mine råd, og du vender deg aldri til meg.
Hva vil du høre?
Hvordan skiller jeg meg fra Stevie eller mamma? Du stoler jo på dem.
Greit. Vil du snakke om tillit?
De reiste ikke rundt i verden i over ti år-
-med forskjellige menn og etterlot meg hjemme urolig for dem.
Unnskyld at jeg hadde det gøy med ulike tøffe, internasjonale menn.
-Det var alltid bra med meg. -Var det?
Det var jeg som sendte provisoriske pass-
-og fargete linser når du trengte dem.
Jeg hadde det alltid slitsomt hjemme-
-siden jeg konstant lurte på i hvilket østasiatisk palass-
-Alexis satt som gissel den uka.
Ikke mamma og pappa, jeg.
-Du trengte ikke bekymre deg for meg. -Men det gjorde jeg.
Som mekler tar jeg bilder, holder visninger-
-og utstyrer alle rom med gratis plastmat.
Hvis jeg velger å gjøre dette, hvordan ser timeplanen ut?
Jo før, jo bedre. Jeg har kameraet i bilen.
Hva gjør dere?
-Ray og jeg snakker om å... -Selge motellet.
Jeg må ta hensyn til alle alternativer, mr. Rose.
Jeg trodde vi allerede hadde diskutert saken.
-Ray kontaktet meg. -Det er en perfekt salgssituasjon.
Det er ikke tidspunktet å selge dette motellet.
Uansett er det alltid best å si det kunden vil høre.
Å selge er ikke alltid den beste løsningen.
Kanskje vi skal høres litt senere, eller når mr. Rose ikke er her.
Jeg akter ikke å gå, og Stevie akter ikke å selge.
Kanskje jeg gjør det...
-Jeg klarer det ikke alene. -Kanskje ikke alene, men...
Vil du ha en partner?
Som megler fraråder jeg deg å bli partner med noen-
-som ikke har kapital, kontakter eller bransjeerfaring.
Takk, men jeg drev et stort firma og er fullt i stand til dette.
Og jeg tror jeg vil gjøre det.
Jøss, så spennende.
Hvis det ikke løser seg av en eller annen grunn-
-kanskje på grunn av det jeg nevnte, ring meg da.
Stevie vil ikke selge.
-Visittkortet. -Greit.
-Du må ikke gjøre dette. -Det er ikke veldedighet, Stevie.
Jeg tar en prosentsats av profitten hvis og når du tjener den inn.
-Mener du alvor? -Jeg blir bare alvorligere.
Jeg kan hjelpe deg med alt.
Rørlegger?
Ja, men da kan jeg ikke sjekke bokføringen...
Takk så mye.
Unnskyld. Herregud!
Alt gikk for travelt.
Ingen bakgrunnslamper eller regissering.
Ingen liker førerkortbildet sitt, David.
Jeg håpet å få velge et.
Nå er det ferdig.
Har du vært der hele tiden?
Vasken reparerer ikke seg selv. Kom og sjekk.
Greit, unger, prøv.
Har du gjort at varmtvannet renner ut av kaldtvannsrøret?
Nei, jeg fikset lekkasjen. Skru av kranen nå.
-Hva ser dere på? -Pappa ødela kranen.
-Nei, jeg reparerte den. Skru av. -Det blir bare varmere.
-Skru den den andre veien. -Skru den av!
-Jeg brente hånda. -Det damper, John.
-Hvordan skrur man den av? -Det er en kran.
-Jeg har skrudd den av! -Bra.
Ser dere? Den drypper ikke.
-Jeg går nå. -Au.
Tekst: www.sdimedia.com