Det her er altså unødvendigt.
- Hvad er det? - En gave fra os til jeres far.
Jeg vil ikke have mit navn på en gave, som jeg ikke har valgt.
Hold da op!
Hold da op! Hvor fandt du det, skat?
- Moira sagde, det var på posthuset. - Jeg talte til min hustru.
Mr. og mrs. Van Housen fandt det i deres opmagasinering og gav os det.
- Hvem er damen længst tilbage? - Det er Moira.
- Smigrende ... - Det er et familieportræt, Roland.
Men I ligner jo tegneseriefigurer.
Jeg husker ikke at sidde model til det.
Det gjorde du ikke. Du var på afvænning.
Jeg var ikke på afvænning. Jeg besøgte Stavros på afvænning.
Nu husker jeg det. Vi malede dit ansigt på min assistents krop.
Så derfor ser du så godt ud.
Jeg er vild med det. Hjælp mig med at bære det ind.
- David? - Hvad?
Jeg hjælper dig for 20 dollars.
- David? - Hvad?
- 30 dollars. - David?
Jeg ved ikke, hvad du vil. Hvad vil du?
Jeg hjælper dig for 40 dollars.
Jeg kan hæve beløbet hele dagen.
Jeg ved ikke, om rummet er meget, meget lille -
- eller om portrættet er rigtig, rigtig stort.
Det er muligt, at begge dele passer.
Tror du, Van Housens fik det forstørret?
Nej, det er rigtig størrelse. Reiner ville lave det dobbelt så stort.
- Prøv at se det, John. - Vi finder nok et sted til det.
Vi kan tage noget ned af væggen eller ommøblere lidt.
Måske flytte nogle parykker?
Jeg ved, hvor nostalgisk du bliver -
- og jeg ville bare gøre noget betænksomt for dig.
Portrættet er en vidunderlig påmindelse om din generøsitet.
Og om vores families enorme styrke.
ROSE APOTEKERE
- Er det din juice? - Teknisk set er det nok vores.
Du tog den jo lige ud af køleskabet uden at betale for den.
Jeg plejer normalt ikke at dele drikkevarer med andre.
Det var da chokerende.
Ja, men heldigvis har du vist en ren mund.
- "En ren mund"? - Ja.
Nogle har gode, rene munde, mens andre har beskidte munde.
Jeg har tænkt på vores indvielsesfest.
Vi burde købe en hel side i avisen og gøre et stort nummer ud af det.
- Tror du, folk ellers ikke kommer? - Jo, men lad os nu satse stort.
Jeg tænkte på, at vi kunne lave en blød begyndelse -
- og afprøve butikken på en mindre gruppe.
Vi kan have en VIP-gæsteliste og give rabat til bekendte som incitament.
Nu lyder det, som om du ikke tror, at folk dukker op.
Jo, jeg tror, at folk kommer.
Jeg tænker på Gwyneth, der startede Goops nyhedsbrev blødt -
- og nu har et blomstrende livsstilsimperium.
Jeg aner ikke, hvad du taler om, men gør, som du vil.
Men ring til elektrikeren. Lamperne skule være hængt op for en uge siden.
Jeg ventede på, at han ringede tilbage.
Men ved du, hvad jeg gør? Jeg følger op på det.
- Må jeg få min juice? - Nej, du har en beskidt mund.
DYRLÆGE
Ringede mrs. Syzlak? Hun er sent på den.
Ja, hun afbestilte og sagde, at katten har fået det bedre.
- Hun har ingen kat. - Hvem tænkte jeg så på?
Der er en, der ikke kommer i dag, og nogens kat har det bedre.
Og nogens noget måske fået det værre.
Er alt okay? Du plejer da i det mindste at skrive beskederne ned.
Mine karakterer kommer i dag, så jeg undgår computeren.
Det er ikke et alternativ. Skal jeg tjekke for dig?
Nej, jeg kan gøre det.
Men hvis jeg dumper, skal jeg måske holde fri.
Det er heller ikke et alternativ, men jeg er her, hvis det går galt.
- Hold da op, Ted! Jeg bestod! - Virkelig?
Ja, jeg fik 60 og 65!
Alexis, det er klassegennemsnittene. Du fik 63 og 68.
Hold da op!
- Altså ... Tillykke. - Tak.
Jeg ringer til mrs. Sizlak og tjekker, om katten er okay.
Hun hedder Syzlak og har ingen kat. Men ring. Jeg arbejder videre.
Okay ...
Jeg ville tale med jer om ... Du godeste!
Vi leder stadig efter et sted til det.
Er det vokset? Kan vi dække det med noget?
- Sengetøjet var for lille. - Kan vi hjælpe dig?
Ja, faktisk.
I hører som de første, at Patrick og jeg åbner butikken på fredag.
Dejligt nyt. En stor åbning.
- Vi laver en blød lancering. - Det lyder ikke godt.
Hvorfor ikke? Det er faktisk en meget effektiv forretningsstrategi.
- Det er bedre at holde lav profil. - Lav profil?
Hvis butikken går dårligt, bør du sige det nu.
Når det gælder forventninger, er det altid godt at holde lav profil.
Det passer nok ikke. Vi åbnede alle videobutikkerne med fyrværkeri.
- Folk elsker den slags. - Det her bliver det modsatte.
Vi inviterer en udvalgt gruppe og giver venner og familie 25 % rabat.
- Det lyder sagtmodigt. - Får venner samme rabat som familie?
- Det lyder galt. - Men det gør vi.
Hvis vi to køber noget sammen, får vi så 50 % rabat?
Hvorfor vil I spendere færre penge i min butik?
David, vi støtter gerne din beskedne lille vågenat.
Men at give rabat, før butikken er åbnet, lyder lidt opgivende.
Jeg beholder informationen for mig selv.
I skal ikke sprede nyheden. Jo mindre jo bedre.
- Det er ingen opskrift på succes. - Det er godt, jeg kom.
- Vi elsker dig. - Fortsæt din stræben, min søn.
Hej. Jeg ringede til mrs. Syzlak og udredede det. Hun kommer i morgen.
Nu vender jeg tilbage til mit skrivebord, som er min arbejdsplads.
- Vi burde tale om kysset. - Absolut.
For mig var det ikke noget stort.
- Det samme her. - Vi er voksne.
Vi burde kunne have et voksent kys af og til.
- Absolut. Et voksent kys. - Netop.
Som når forældre kysser deres venner ... på munden.
Ja, som at kysse sine forældre. Det var lige, hvad jeg ville sige.
- Vi er jo venner, så ... - Nemlig.
Forresten: apropos venskabsting ...
David giver rabat for venner og familie ved butiksåbningen.
Og du kan jo lide rabatter.
Vi kan måske tage til det? Altså som venner.
Jeg kommer som familie, og du som ven af familien.
Jeg er virkelig glad for rabatter.
Jeg måtte slette Groupon fra mobilen. Tre støvsugere måtte være nok.
Fedt. Okay.
- Så ... Tilbage til arbejdet. - Pas på ...
- Hold da op! - Er det ikke flot?
Her har altid manglet noget.
Så slog det mig, at mange familiefirmaer -
- har et familieportræt på arbejdet.
Det minder mig om, at jeg skal have mit familieportræt fløjet ind.
Ja, det er fængslende i begyndelsen, men snart bemærker du det ikke.
Det sker næppe. Du ser ikke særlig glad ud på portrættet.
Vi skulle ikke se glade ud. Vi skulle se succesfulde ud.
Det plejede at hænge i riddersalen i vores hus.
- Er det ikke for lille til det? - Jeg kiggede på det hver morgen.
Familien var sjældent samlet på den tid. Så kunne jeg se på det her.
Nu er I jo altid sammen, så hvem har brug for det her?
Sandt nok.
Men det er tilfældigvis en af de få ejendele, der ikke blev solgt.
Nå?
Er der ikke et stort marked for kæmpeportrætter af andres familier?
Hvorfor føler jeg, at mrs. Roses øjne følger mig?
Det betalte hun ekstra for.
Værsgo, to tunsandwicher.
Jeg bestilte ikke tun, og jeg har travlt ...
Forresten: Jeg fortalte nogen om din store butiksåbning.
"Store butiksåbning"?
Var det ikke udsalg for venner og familie?
Jo.
Derfor er du inviteret som ven.
- Hvem fortalte om vores lille ...? - David.
Lige dig, jeg ville tale med.
Gwen bad mig spørge, om vi må tage en gæst med hver til åbningen.
- Eller er vi hinandens gæster? - Hvem er Gwen?
Det var sjovt.
Min mors kæreste ville tage sin sekretær med.
Ville han? Hvorfor ikke?
Jeg går nu, men jeg er rigtig glad for, at nogen har fortalt dig det.
Og Bob. Og Gwen.
- Hvor mange har du inviteret? - Kun navnene på min godkendte liste.
Mange, der ikke står på den liste, har antastet mig.
Siger man til alle, at det kun er for udvalgte, vil alle komme.
- Hvor mange taler vi om? - Hele Twylas familie. Så nok 75.
Jeg burde have bestilt mere mad og vin.
- Den bløde start bliver mere fast. - Det skulle den ikke være.
Med så mange bliver den mindst halvfast.
Bare den ikke bliver hård. Sagde jeg lige det?
Hold da op!
- Gå om bag i køen. - Gå ikke foran.
- Det er min butik. Hvem er du? - Darlenes kusine. Hvem fanden er du?
Hold da op! Det sprog tolereres ikke hos Rose Apotekere.
Tak. Det her er et trygt sted.
Jeg er lige blevet verbalt overfaldet af en sjusket kunde udenfor.
- Jeg har undervurderet dig, David. - Hvordan?
Tænk, at du havde så mange venner og familiemedlemmer.
Hvad skal vi gøre? Jeg giver Gwyneth skylden.
Slap af, David. Det skal nok gå godt.
Åh gud, lamperne. Jeg ringede ikke til elektrikeren.
- Jeg så det på YouTube. - Meget imponerende.
Jeg koblede det måske forkert sammen, så jeg skaffede også forsikring.
Jeg kan kun nå en vis mængde på en dag.
- Er vi klar til det her? - Luk dørene op.
- Blødt ... - Okay.
Fandt du det hele?
- Har David gjort alt det her? - Utroligt.
Han har skabt noget succesrigt i den her by.
Jeg ville gerne handle her, selv uden følelsen af tvang.
Se alle de etiketter: "Rose Apotekere".
Navnet Rose på endnu en modig, ung virksomhed.
- Vi burde lykønske ham. - Ja, men vores søn arbejder hårdt.
Værsgo. Og tørklædet vil klæde dig.
Der står "fodcreme" her. Hvad sker der, hvis jeg bruger det på hænderne?
Det går nok fint.
Får vi 50 % rabat, hvis Jocelyn og jeg køber den samtidig?
Nej. Har du talt med min far om rabatten?
Du kan prutte senere.
David, jeg har et spørgsmål om den her pose med Joshua Tree-te.
- Ja. - Er det narko?
Nej, det er løsbladste.
- Nå, for det lugter ligesom ... - Ja da!
Jeg vidste ikke, at stedet er en facade?
Det er det ikke. Mr. Hockley dyrker teen i et drivhus på sin gård.
Nu jeg har sagt det højt, bør jeg nok dobbelttjekke ...
Skat, vi tager nogle poser af mr. Hockleys te.
- Jeg er glad for te. - Jeg blev en stor tedrikker nu.
Jeg begyndte at drikke te i highchool.
"Cedar Dragon"? Den er anderledes. Hvad synes du?
Det ved jeg ikke. Den er god, men jeg ved ikke ...
Du må hellere købe den. Eller ikke. Som du vil.
- Se, hvem der er her. - Alexis og ...
- Ted. - Ja. Ted.
Rart at se jer. Har Alexis fortalt den store nyhed?
Den store nyhed?
Det var ikke noget særligt. Forleden skulle Ted og jeg kramme og ...
Jeg mente, at du bestod eksamen.
Skat, bestod du?
Alexis, sikken dejlig overraskelse.
Ikke fordi jeg er overrasket. Jeg havde kun tvivl ... ingen tvivl.
Jeg er bare glad for, at jeg er færdig.
Sikken dag, Moira.
Jeg fik en idé om portrættet.
Det venter stadig på os, ikke sandt?
For at spare albuerum kan vi skære vores ansigter ud -
- og lave fire mindre individuelle portrætter.
Det kunne vi. Et andet forslag er, at vi siger farvel til det.
Laver du sjov?
Det passer ikke ind, John. Og jeg mener ikke bare bogstaveligt talt.
Vi er ikke de mennesker længere. Det er vi, men alligevel ikke.
Du har nok ret.
Når jeg ser på portrættet nu, begynder jeg at spekulere på ...
- Var vi virkelig lykkelige dengang? - Ja.
- Det var vi. - Vanvittigt lykkelige.
Jeg savner huset ved stranden.
Jeg drømmer stadig om at vågne op i vores seng, og intet har ændret sig.
Nej, vi kan ikke tænke i de baner, Moira.
Vi må fokusere på det, vi faktisk har.
- Ikke? - Jo.
- Alexis, jeg ... - Netop, du skulle den vej.
Nej, jeg har noget til dig, fordi du bestod din eksamen.
Ted, altså. Du samlede en pind op.
Nej, den er en pen formet som en kvist. Jeg købte den i butikken.
Det var snedigt af dig.
Jeg prøver helt klart at bruge den. Den ser skrøbelig ud.
Ja, og langt dyrere end forventet. Jeg hader, når der ikke en pris på.
Tak, Ted.
Åh nej. Det var ikke meningen at ...
Det skulle have været et voksent takkekys.
Vi må nok hellere undgå at kysse lidt tid.
- Også voksenkys. - Selvfølgelig.
Det er nok bedre, at vi voksenkrammer og voksenarbejder sammen.
Det forstår jeg godt.
- Okay. - Alle tiders.
- Voksen-high-five? - Ja.
ROSE APOTEKERE
- Det var en succes. - Ja, det ville jeg sige.
Men vi havde været 25 % rigere, hvis havde åbnet stort.
Men jeg går jo bare op i tal.
Men uden den bløde start havde vi ikke lokket så mange folk til.
Det bedste er, at det er uddebatteret, for nu har vi åbnet.
Det er sandt.
- Tillykke. - I lige måde.
- Jeg ordner det. - Jeg ville lige til at sige det.
Det passer her.
Hvad mon van Housen ellers tog fra os?
Tænk ikke på de gribbe.
De gjorde os en tjeneste.
De mindede os om, at man af og til bør give slip på fortiden.
- Tal for dig selv. Jeg er flot. - Men det er ikke din krop.
- Men det er mit ansigt. - Lad os gå.
Det er noget underligt ved mors øjne. Det er, som om de følger mig.
- Det gør de. - Åh gud.
Tekster: Anders Pedersen www.sdimedia.com