Hør, dette er så unødvendig.
-Hva er det? -En gave fra oss til deres far.
Jeg vil ikke ha navnet mitt på en gave som jeg ikke har valgt ut.
Herregud...
Herregud! Hvor fant du dette, elskede?
-Moira sa at det var på posten... -Jeg snakket til kona mi.
Van Housens fant det på lageret og ville gi det til oss.
-Hvem er damen bakerst? -Det er Moira.
-Smigrende... -Det er et familieportrett, Roland.
Men dere ser ut som tegneseriefigurer...
Jeg husker ikke å ha vært modell.
Det var du ikke, du var på rehab da.
Jeg var ikke på rehab. Jeg var der og besøkte Stavros.
Å ja! Vi malte ansiktet ditt på kroppen til min assistent.
Det er altså derfor du er så pen.
Jeg elsker det. Hjelp meg bære det inn.
-David? -Hva?
Jeg hjelper deg for 20 dollar.
-David? -Hva vil du?
-30 dollar. -David!
Jeg vet ikke hva du vil! Hva vil du?
Jeg hjelper deg for 40 dollar.
Jeg kan fortsette å øke hele dagen.
Jeg vet ikke om rommet er veldig, veldig lite-
-eller om portrettet er veldig, veldig stort.
Det er godt mulig at begge tingene stemmer.
Tror du at Van Housens fikk det forstørret?
Nei, det er originalen. Reiner ville først ha det dobbelt så stort.
-Se på det, John. -Rolig, vi finner nok en plass.
Vi kan tømme en vegg eller møblere om litt.
Kanskje flytte på noen parykker?
Jeg vet hvor nostalgisk du blir-
-og jeg ville bare gjøre noe omtenksomt til deg.
Dette portrettet er en fantastisk påminnelse om din sjenerøsitet.
Og om denne familiens enorme styrke.
APOTEKER ROSE
-Er det din jus? -Teknisk sett er det nok vår.
Du tok den nettopp ut av kjøleskapet uten å ha betalt for den.
Jeg pleier vanligvis ikke å dele drikkevarer med andre.
For en sjokkerende nyhet.
Jo, men heldigvis virker det som du har en ren munn.
-Unnskyld, "en ren munn"? -Ja.
Noen har pene, rene munner mens andre har vulgære munner.
Jeg tenkte på innvielsesfesten.
Vi bør bestille en helside i avisen og gjøre en greie av det.
-Tror du ikke folk vil komme ellers? -Jo, men vi vil satse stort.
Jeg tenkte på om vi ikke skulle ta en myk start-
-og teste butikken på en mindre gruppe.
Vi kan ha en VIP-gjesteliste og tilby rabatter som lokkemat.
Nå låter det som du ikke tror at folk vil dukke opp.
Det tror jeg virkelig.
Jeg tenker på Gwyneth som mykstartet med Goops nyhetsbrev-
-og endte med et blomstrende livsstilimperium.
Aner ikke hva du mener, men gjør som du vil.
Men ring elektrikeren. Lampene skulle vært oppe for en uke siden.
Jeg ventet på at han skulle ringe tilbake.
Men vet du hva jeg skal gjøre? Jeg skal følge det opp.
-Kan jeg få jus? -Nei, du har vulgær munn.
DYRLEGE
Har mrs Syzlak ringt? Hun er sen.
Ja, hun avbestilte og sa at katten føler seg bedre.
-Hun har ingen katt. -Hvem tenkte jeg på?
Det er noen som ikke kommer i dag, hvis katt føler seg bedre.
Og noens noe kan ha det verre.
Har du det bra? Du pleier iallfall å skrive ned meldingene.
Karakterene mine kommer i dag, så jeg prøver å unngå dataen.
Det er ikke et alternativ. Skal jeg se for deg?
Det trengs ikke.
Men hvis jeg stryker, så kan jeg trenge å ta fri.
Det er heller ikke et alternativ, men jeg er her om det går skeis.
-Herregud, Ted! Jeg sto! -Gjorde du?
Ja, jeg fikk 60 og 65!
Alexis, det er klassegjennomsnitt. Du fikk 63 og 68!
Herregud!
-Gratulerer. -Takk.
Jeg ringer mrs Sizlak og sjekker at katten har det bra.
Hun heter Syzlak og har ingen katt. Men ring. Jeg går tilbake på jobb.
Ok...
Jeg ville snakke med dere om... Herregud!
Vi finner ingen steder å henge det.
Har det vokst? Kan vi dekke over det med noe?
-Jeg prøvde. Lakenene er for små. -Kan vi hjelpe?
Ja, faktisk.
Dere må få høre det først. Patrick og jeg åpner butikken på fredag.
Strålende nyheter, en stor premiere!
-Vi tenkte å ha en myk start. -Det høres slett ikke bra ut.
Hvorfor? Det er en veldig effektiv forretningsstrategi.
-Bedre å holde lav profil. -Lav profil?!
Om forretningene går dårlig, er det best å si det nå.
Når det gjelder forventninger, er det alltid bra å holde lav profil.
Det stemmer nok ikke. Vi åpnet alle videobutikkene med fyrverkeri.
-Dag og natt. Folk elsker sånt. -Dette blir det motsatte.
Vi inviterer en utvalgt gruppe og gir venner og familie 25 % rabatt.
-Høres ut som en innrømmelse. -Får venner samme rabatt som familie?
-Det låter feil. -Det blir sånn.
Hvis vi to kjøper noe sammen, får vi da 50 prosent rabatt?
Hvorfor vil dere bruke mindre i min butikk?
David, vi støtter gjerne din beskjedne lille vake.
Men å gi rabatt før butikken har åpnet, låter litt defaitistisk.
Jeg beholder denne informasjonen for meg selv.
Du skal ikke spre nyheten! Jo mindre, desto bedre.
-Det er ikke et suksesskonsept. -Så fint at jeg kom hit...
-Vi elsker deg. -Fortsett jobben, min sønn.
Hei. Jeg ringte mrs Syzlak og oppklarte det. Hun kommer i morgen.
Nå går jeg tilbake til skrivebordet mitt, hvilket er min arbeidsplass.
-Vi bør nok snakke om kysset. -Utvilsomt.
For meg var det ingen stor greie.
-Samme her. -Vi er voksne.
Vi bør kunne dele et voksent kyss.
-Absolutt, et voksent kyss. -Akkurat!
Som når foreldre kysser vennene sine på munnen.
Ja, som å kysse foreldrene sine. Det var akkurat det jeg skulle si.
-Vi er venner, så... -Jeg er enig.
Forresten, apropos vennskapsgreier...
David gir rabatt til venner og familie under åpningen.
Og du elsker rabatter.
-Så vi kan jo gå dit? -Ja, det høres...
-Som venner. -Ja.
Jeg går som familie, og du som venn av familien.
Jeg elsker virkelig rabatter.
Jeg slettet Groupon fra mobilen. Tre støvsugere fikk holde.
Greit! Da så...
-Tilbake på jobb. -Pass...
-Herregud! -Er det ikke fint?
Det har alltid manglet noe her.
Så slo det meg at mange familiefirmaer-
-har et familiebilde på jobben.
Det minner meg om at jeg fikk flydd inn mitt familieportrett.
Jeg vet det, det er overveldende først, men snart merker du det ikke.
Det vil neppe skje. Du ser ikke særlig lykkelig ut på portrettet.
Det er ikke malt i lykkelig stil. Vi skulle se suksessfulle ut.
Det pleide å henge i hallen på huset vårt.
-Er det ikke for lite for en hall? -Jeg så på det hver morgen.
Familien var sjelden samlet da. Jeg kunne se på dette.
Nå er dere alltid sammen, så hvem trenger dette?
Sant nok.
Men det er en av de få eiendelene som ikke ble solgt.
Jaså?
Er ikke markedet for kjempeportretter av andres familier større?
Hvorfor føles det som mrs Roses øyne følger meg?
Hun betalte ekstra for det.
Vær så god, to tunfisk.
Jeg bestilte ikke tunfisk og må stikke...
Forresten, jeg fortalte noen om din store butikkåpning.
"Stor åpning"?
Er det ikke salg for venner og familie?
Jo.
Derfor er du invitert som venn.
-Hvem fortalte om vår lille... -David!
Akkurat han jeg vil treffe.
Gwen ba meg spørre om vi får ta med en gjest hver på åpningen.
-Eller er vi hverandres gjester? -Hvem er Gwen?
Det var ganske gøy.
Mors kjæreste vil ta med sekretæren sin.
Jaså? Hvorfor ikke?
Jeg skal gå, men jeg er veldig glad for at noen fortalte det.
Og for Bob. Og Gwen.
-Hvor mange har du invitert? -Bare navnene på min godkjente liste.
Mange som ikke står på listen har kommet og spurt meg.
Sier man til alle at det bare er for utvalgte, vil alle komme.
-Hvor mange er det? -Vet ikke. Hele Twylas familie.
-Så 75? -Jeg burde ha kjøpt mer mat og vin.
-Den myke starten hardner til. -Den skulle ikke det.
Med så mange blir den halvhard.
Bare den ikke blir hard. Sa jeg nettopp det til deg?
Herregud...
-Still deg sist i køen! -Ikke snik deg!
-Det er min butikk. Hvem er du? -Darlenes kusine. Hvem faen er du?
Herregud! Slikt språk tolereres ikke hos Apoteker Rose.
Takk. Dette er et trygt sted.
Jeg ble nettopp verbalt angrepet av en kunde i køen utenfor.
-Jeg har undervurdert deg, David. -Hvordan da?
Tenk at du hadde så mange venner. Og familiemedlemmer.
Hva skal vi gjøre? Jeg gir Gwyneth skylden.
Slapp av, David. Det kommer til å gå bra.
Herregud, lampene! Jeg ringte ikke elektrikeren.
-Jeg sjekket det på YouTube. -Svært imponerende.
Det er stor sjanse for at det er feil, så jeg fikset forsikringen.
Jeg rekker bare en viss mengde hver dag.
-Er vi klare for dette? -Åpne dørene.
-Mykt... -Ok.
Alt ser bra ut?
-Gjorde David alt dette? -Utrolig...
Han har klart å skape noe framgangsrikt i denne byen.
Jeg vil gjerne handle her, selv uten følelsen av tvang.
Se på alle merkelappene: "Apoteker Rose".
Navnet Rose på nok en djerv, ung virksomhet.
-Vi må gratulere ham. -Ja, men sønnen vår jobber hardt.
Vær så god. Og skjerfet blir utmerket.
Det står "fotkrem" her. Hva skjer om jeg tar den på hendene?
Det går sikkert utmerket.
Er det 50 % rabatt hvis Jocelyn og jeg kjøper den samtidig?
Nei. Har du snakket med faren min om rabatten?
Rolie, du kan kjøpslå senere.
David, jeg har et spørsmål om denne posen med Joshua Tree-te.
-Ja visst. -Er det narkotika?
Nei, det er løsblad-te.
-Å ja, for det lukter akkurat som... -Ja, kutt ut!
Jøss, er dette stedet en fasade?
Det er det ikke! Mr Hockley dyrker teen i et drivhus på gården sin.
Etter å ha sagt det høyt, bør jeg dobbeltsjekke...
Skatt, vi tar noen poser av mr Hockleys te.
-Jeg elsker te. -Jeg ble nettopp en stor tedrikker.
Jeg begynte å drikke te på high school.
"Cedar Dragon". Den var annerledes. Hva synes du?
Jeg vet ikke. Den er grei, men jeg vet ikke...
Du bør nok kjøpe den. Eller ikke, gjør som du vil.
-Se hvem som er her. -Alexis og...
-Ted. -Nettopp. Ted.
Hyggelig å se dere. Har Alexis fortalt den store nyheten?
En stor nyhet?
Det var ingen stor greie. Forleden ville Ted og jeg klemme og...
Jeg tenkte på at du besto eksamen.
Skatt, greide du det?
Alexis, for en herlig overraskelse!
Ikke for at jeg er overrasket. Jeg hadde kun tvil...ingen tvil.
Jeg er bare glad for at jeg er ferdig.
For en dag, Moira.
Jeg fikk en idé angående portrettet.
Det venter fortsatt på oss, ikke sant?
For å spare plass, kan vi kutte ut ansiktene-
-og lage fire mindre portretter.
Det kan vi gjøre. En annen tanke er at vi sier adjø til det.
Tuller du?
Det passer ikke, John. Og jeg mener ikke bare bokstavelig.
Vi er ikke de personene lenger. Vi er det, men likevel ikke.
Du har nok rett.
Når jeg ser på portrettet nå, så begynner jeg å lure...
-Var vi virkelig så lykkelige da? -Ja.
-Vi var. -Grusomt lykkelige.
Jeg savner huset ved stranden.
Jeg drømmer fremdeles om å våkne i sengen vår, og at alt er som før.
Nei, vi kan ikke tenke i de banene, Moira.
Vi må fokusere på det vi faktisk har.
-Ikke? -Jo.
-Alexis, jeg... -Nettopp, du skulle dit.
Nei, jeg har en ting til deg siden du besto eksamen.
Å Ted, du plukket opp en pinne!
Nei, den er en penn i form av en kvist. Jeg kjøpte den i butikken.
Det var snedig gjort av deg.
Jeg skal utvilsomt prøve å bruke den. Den ser skjør ut.
Ja, og mye dyrere enn jeg trodde. Jeg hater at de ikke priser.
Takk, Ted.
Å nei, jeg mente ikke å...
Det var ment som et voksent takkekyss.
Saken er den at vi antakelig bør unngå kyssing en stund.
-Selv voksenkyss. -Selvsagt.
Det er nok best at vi voksenklemmer og voksenjobber sammen.
Jeg skjønner fullstendig.
-Ok. -Flott.
-Voksen-high-five? -Ja visst.
APOTEKER ROSE
-Det var en suksess. -Det vil jeg nok si.
Vi hadde vært 25 % rikere med hard åpning.
Men jeg er bare regnskapsfører...
Men uten myk start ville vi ikke trukket så mye folk.
Det beste er at vi aldri må si det igjen.
-For nå har vi åpnet. -Det stemmer.
-Gratulerer. -I like måte.
-Jeg fikser. -Greit.
Jeg skulle nettopp si at det kanskje trenger å fikses.
Her passer det.
Lurer på hva mer Van Housens tok.
Ikke tenk på de sleipingene.
De gjorde oss en tjeneste.
De minnet oss på at man iblant bør slippe taket i fortiden.
-Snakk for deg selv. Jeg er flott. -Det er ikke din kropp.
-Men det er ansiktet mitt! -Nå går vi.
Det er noe skummelt med mors øyne. Det føles som de følger meg.
-Det gjør de. -Herregud...
Tekst: Lene Lauritsen Kjølner www.sdimedia.com