Hörni, det här är så onödigt.
-Vad är det? -En present från oss till er far.
Jag vill inte ha mitt namn på en present som jag inte har valt ut.
Herregud...
Herregud! Var hittade du den här, älskling?
-Moira sa att den fanns på posten... -Jag pratade med min fru.
Paret Van Housen hittade den i sitt magasin och ville ge den till oss.
-Vem är damen längst bak? -Det är Moira.
-Smickrande... -Det är ett familjeporträtt, Roland.
Men ni ser ju ut som seriefigurer...
Jag minns inte att jag satt modell för den här.
Det gjorde du inte, du var på rehab då.
Jag var inte på rehab. Jag var där och hälsade på Stavros.
Nu minns jag! Vi målade dit ditt ansikte på min assistents kropp.
Det är alltså därför du är så snygg.
Jag älskar den. Hjälp mig bära in den.
-David? -Vadå?
Jag hjälper dig för 20 dollar.
-David? -Vad vill du?
-30 dollar. -David!
Jag vet inte vad du vill! Vad vill du?
Jag hjälper dig för 40 dollar.
Jag kan fortsätta höja hela dan.
Jag vet inte om rummet är väldigt, väldigt litet-
-eller om porträttet är väldigt, väldigt stort.
Det är mycket möjligt att båda sakerna stämmer.
Tror du att paret Van Housen lät förstora den?
Nej, det är originalstorleken. Reiner ville först måla den dubbelt så stor.
-Titta på den, John. -Lugn, vi hittar nog en plats åt den.
Vi kan tömma en vägg eller möblera om lite.
Kanske flytta på några peruker?
Jag vet hur nostalgisk du blir-
-och jag ville bara göra nåt omtänksamt för dig.
Det här porträttet är en underbar påminnelse om din generositet.
Och om denna familjs enorma styrka.
APOTEKARE ROSE
-Är det där din juice? -Tekniskt sett är det nog vår juice.
Du tog den ju nyss ur kylen utan att ha betalat för den.
Jag brukar vanligtvis inte dela drycker med andra.
Jaså, vilken chockerande nyhet.
Jo, men turligt nog så verkar du ha en ren mun.
-Ursäkta, "en ren mun"? -Ja.
Vissa har fina, rena munnar medan andra har slafsiga munnar.
Jag funderade på vår invigningsfest.
Vi borde boka en helsida i tidningen och göra en grej av det.
-Tror du inte att folk kommer annars? -Jo, men vi vill ju satsa stort.
Jag funderade på om vi inte skulle göra en mjukstart-
-och testa butiken på en mindre grupp.
Vi kan ha en VIP-gästlista och erbjuda rabatter som incitament.
Nu låter det som att du inte tror att folk ska dyka upp.
Det tror jag visst.
Jag tänker på Gwyneth som mjukstartade med Goops nyhetsbrev-
-och slutade med ett blomstrande livsstilsimperium.
Jag vet inte vad du pratar om, men gör som du vill.
Men ring elektrikern. Lamporna skulle ha hängts upp för en vecka sen.
Jag väntade på att han skulle ringa tillbaka.
Men vet du vad jag ska göra? Jag ska följa upp det.
-Kan jag få min juice? -Nej, du har slafsig mun.
VETERINÄR
Har mrs Syzlak ringt? Hon är sen.
Ja, hon avbokade och sa att katten mår bättre.
-Hon har ingen katt. -Vem tänkte jag då på?
Det är nån som inte kommer idag, vars katt mår bättre.
Och nåns nånting kanske mår sämre.
Mår du bra? Du brukar ju åtminstone skriva ner meddelandena.
Mina betyg kommer idag, så jag försöker undvika datorn.
Det är inte ett alternativ. Ska jag titta åt dig?
Det behövs inte, jag gör det.
Men om jag kuggas så kan jag behöva ta ledigt.
Det är inte heller ett alternativ, men jag finns här om det går snett.
-Herregud, Ted! Jag klarade det! -Gjorde du?
Ja, jag fick 60 och 65!
Alexis, det är klassgenomsnitten. Du fick 63 och 68!
Herregud!
-Grattis. -Tack.
Jag ringer mrs Sizlak och kollar att katten mår bra.
Hon heter Syzlak och har ingen katt. Men ring. Jag återgår till arbetet.
Okej...
Jag ville prata med er om... Herregud!
Jag vet. Vi hittar ingenstans att hänga den.
Har den växt? Kan vi täcka över den med nåt?
-Jag försökte men lakanen är för små. -Kan vi hjälpa dig?
Ja, faktiskt.
Jag ville meddela er först. Patrick och jag öppnar butiken på fredag.
Strålande nyheter, en stor premiär!
-Vi tänkte göra en mjukstart. -Det låter inte alls bra.
Varför inte? Det är faktiskt en väldigt effektiv affärsstrategi.
-Det är bättre att hålla låg profil. -Låg profil?!
Om affärerna går dåligt är det bäst att berätta det nu.
När det gäller förväntningar är det alltid bra att hålla låg profil.
Det stämmer nog inte. Vi öppnade alla videobutiker med fyrverkerier.
-Dag som natt. Folk älskar sånt. -Det här blir raka motsatsen.
Vi bjuder in en utvald grupp och ger vänner och familj 25 % rabatt.
-Det låter som en eftergift. -Får vänner samma rabatt som familj?
-Det låter fel. -Men så gör vi.
Om vi två köper nåt tillsammans, får vi då 50 procents rabatt?
Varför skulle ni vilja spendera mindre pengar i min butik?
David, vi stöttar gärna din blygsamma lilla vaka.
Men att ge rabatt innan butiken ens har öppnat låter lite defaitistiskt.
Jag behåller nog denna information för mig själv.
Du ska inte sprida nyheten! Ju mindre desto bättre.
-Det är inget framgångsrecept. -Så skönt att jag kom hit...
-Vi älskar dig. -Fortsätt din strävan, min son.
Hej. Jag ringde mrs Syzlak och redde ut allt. Hon kommer imorgon.
Nu återvänder jag till mitt skrivbord, vilket är min arbetsplats.
-Vi borde nog prata om kyssen. -Definitivt.
För mig var det ingen stor grej.
-Inte för mig heller. -Vi är vuxna.
Vi borde få dela en vuxen kyss då och då.
-Absolut, en vuxen kyss. -Precis!
Som när föräldrar kysser sina vänner på munnen.
Ja, som att kyssa sina föräldrar. Det var exakt vad jag skulle säga.
-Vi är ju vänner, så... -Jag instämmer.
Förresten, på tal om vänskapsgrejer...
David ger rabatt för vänner och familj vid butikspremiären.
Och du älskar ju rabatter.
-Så vi kanske kan gå dit? -Ja, det låter...
-Som vänner. -Ja.
Jag går som familj och du som vän till familjen.
Jag älskar verkligen rabatter.
Jag fick radera Groupon från mobilen. Tre dammsugare fick räcka.
Schyst! Då så...
-Åter till arbetet. -Akta...
-Herregud! -Visst är det fint?
Det har alltid saknats nåt härinne.
Sen slog det mig att många familjeföretag-
-hänger ett familjeporträtt på arbetet.
Det påminner mig om att jag tänkte låta flyga in mitt familjeporträtt.
Jag vet, det är fängslande i början men snart lär du inte märka det.
Det lär knappast ske. Du ser inte särskilt lycklig ut på porträttet.
Det är inte målat i lycklig stil. Vi skulle se framgångsrika ut.
Det brukade hänga i stora salen i vårt hus.
-Är det inte för litet för en sal? -Jag tittade på det varje morgon.
Familjen var sällan samlad på den tiden. Då kunde jag titta på det här.
Nu är ni ju jämt tillsammans, så vem behöver det här?
Sant.
Men det råkar vara en av få ägodelar som inte såldes.
Jaså?
Är inte marknaden för jätteporträtt av andras familjer större?
Varför känns det som att mrs Roses ögon följer mig?
Hon betalade extra för det.
Varsågod, två tonfiskmackor.
Jag beställde inte tonfisk och jag har bråttom...
Förresten, jag berättade för några om din stora butikpremiär.
"Stor butikspremiär"?
Var det inte rea för vänner och familj?
Jo.
Därför blir du inbjuden som vän.
-Vem berättade om vår lilla... -David!
Precis den jag ville träffa.
Gwen bad mig fråga om vi får ta med varsin gäst på premiären.
-Eller är vi varandras gäster? -Vem är Gwen?
Det där var riktigt kul.
Min mammas pojkvän ville ta med sin sekreterare.
Jaså? Varför inte?
Jag tänker gå nu, men jag är väldigt glad att nån berättade för dig.
Och för Bob. Och Gwen.
-Hur många har du bjudit in? -Bara namnen på min godkända lista.
Många som inte står på den listan har kommit fram och frågat mig.
Säger man till alla att det bara är för utvalda, då vill alla komma.
-Hur många pratar vi om? -Inte vet jag. Hela Twylas familj.
-Så typ 75? -Jag borde ha köpt mer mat och vin.
-Mjukstarten tycks börja hårdna. -Den skulle ju inte göra det.
Med så här många blir den åtminstone halvhård.
Bara den inte blir hård. Sa jag just så där till dig?
Herregud...
-Ställ dig sist i kön! -Träng dig inte!
-Det är min butik. Vem är du? -Darlenes kusin. Vem fan är du?
Herregud! Sånt språk tolereras inte hos Apotekare Rose.
Tack. Det här är en trygg plats.
Jag blev nyss verbalt attackerad av en sluskig kund utanför.
-Jag har underskattat dig, David. -Hur då?
Tänk att du hade så många vänner. Och familjemedlemmar.
Vad ska vi göra? Jag anklagar Gwyneth.
Spänn av, David. Det kommer att gå bra.
Herregud, lamporna! Jag ringde inte elektrikern.
-Jag kollade upp det på YouTube. -Mycket imponerande.
Det finns en stor risk att jag gjorde fel, så jag fixade även försäkringen.
Jag hinner bara med visst mycket på en dag.
-Är vi redo för det här? -Öppna dörrarna.
-Mjukt... -Okej.
Ser allt bra ut?
-Gjorde David allt det här? -Otroligt...
Han har i denna stad lyckats skapa något framgångsrikt.
Jag skulle gärna handla här, även utan känslan av tvång.
Titta på alla etiketter: "Apotekare Rose".
Namnet Rose på ännu en djärv, ung verksamhet.
-Vi borde gratulera honom. -Ja, men vår son arbetar hårt.
Varsågod. Och scarfen blir utmärkt.
Det står "fotkräm" här. Vad händer om jag har den på händerna?
Det går säkert utmärkt.
Blir det 50 % rabatt om Jocelyn och jag köper den samtidigt?
Nej. Har du pratat med min pappa om rabatten?
Rolie, du kan köpslå senare.
David, jag har en fråga om den här påsen med Joshua Tree-te.
-Javisst. -Är det knark?
Nej, det är lösblads-te.
-Jaså, för det luktar precis som... -Ja, lägg av!
Jösses, är det här stället en fasad?
Det är det inte! Mr Hockley odlar teet i ett växthus på sin gård.
När jag säger det högt så bör jag nog dubbelkolla...
Raring, vi tar några påsar av mr Hockleys te.
-Jag älskar te. -Jag blev just en stor tedrickare.
Jag började dricka te i highchool.
"Cedar Dragon". Den var annorlunda. Vad tycks?
Jag vet inte. Den är trevlig, men jag vet inte...
Du borde nog köpa den. Eller inte, det är som du vill.
-Titta vilka som är här. -Alexis och...
-Ted. -Just det. Ted.
Trevligt att se er. Har Alexis berättat den stora nyheten?
En stor nyhet?
Det var ingen stor grej. Häromdagen skulle Ted och jag kramas och...
Jag syftade på att du klarade examen.
Raring, klarade du det?
Alexis, vilken förtjusande överraskning!
Inte för att jag är förvånad. Jag hyste enbart tvivel...inga tvivel.
Jag är bara glad att jag är klar.
Vilken dag, Moira.
Jag fick en idé gällande porträttet.
Det väntar fortfarande på oss, inte sant?
För att spara utrymme kan vi skära ut våra ansikten-
-och göra fyra mindre porträtt.
Det skulle vi kunna göra. En annan tanke är att vi tar farväl av det.
Skojar du?
Det passar inte, John. Och jag menar inte bara bokstavligt.
Vi är inte de där personerna längre. Vi är det, men ändå inte.
Du har nog rätt.
När jag tittar på porträttet nu så börjar jag undra...
-Var vi verkligen så lyckliga då? -Ja.
-Det var vi. -Rasande lyckliga.
Jag saknar huset vid stranden.
Jag drömmer alltjämt om att vakna i vår säng och att allt är sig likt.
Nej, vi kan inte tänka i de banorna, Moira.
Vi måste fokusera på det vi faktiskt har.
-Inte? -Jo.
-Alexis, jag... -Just det, du skulle ditåt.
Nej, jag har en sak till dig eftersom du klarade examen.
Åh Ted, du plockade upp en pinne!
Nej, den är en penna i form av en kvist. Jag köpte den i butiken.
Det var lurigt av dig.
Jag ska definitivt försöka använda den. Den ser ömtålig ut.
Ja, och mycket dyrare än jag trodde. Jag hatar när de inte prismärker.
Tack, Ted.
Åh nej, jag menade inte att...
Det var ämnat som en vuxen tackkyss.
Saken är den att vi nog borde undvika kyssar ett tag.
-Även vuxenkyssar. -Självklart.
Det är nog bäst om vi vuxenkramas och vuxenjobbar ihop.
Jag fattar precis.
-Okej. -Toppen.
-Vuxen-high-five? -Javisst.
APOTEKARE ROSE
-Det här var en succé. -Det skulle jag nog säga.
Men vi hade varit 25 % rikare om vi hade öppnat hårt.
Men jag är ju bara revisor...
Men utan mjukstarten så hade vi inte lockat så mycket folk.
Det bästa är att vi aldrig behöver nämna det igen.
-För nu har vi öppnat. -Det stämmer.
-Gratulerar. -Tack detsamma.
-Jag fixar det. -Okej.
Jag tänkte just säga att det kanske behöver fixas.
Här passar den.
Jag undrar vad mer Van Housens tog av oss.
Tänk inte på de där asgamarna.
De gjorde oss en tjänst.
De påminde oss om att man ibland bör släppa taget om det förflutna.
-Prata för dig själv. Jag är ursnygg. -Men det är inte din kropp.
-Men det är mitt ansikte! -Nu går vi.
Det är nåt skumt med mammas ögon. Det känns som att de följer mig.
-Det gör de. -Herregud...
Text: Anders Enerlöv www.sdimedia.com