ROSEBUD MOTEL
Det där kallar jag en fin morgon. Det blir fullt hus igen ikväll.
Det börjar luta åt rätt håll nu. Höga vågor.
Ja, vågor av välstånd formligen slår ned överallt runt oss.
Snart. Vänta bara.
Hej! Goda nyheter?
-Det ligger en död man i rum fyra. -Vad?
Vad menar du, död man i rum...? Kom in, kom in.
Hörde jag vad jag tror att jag hörde? Är nån mördad?
-Nej... -Nej, John. Nej.
Jag har uthärdat så mycket trauma de sista åren.
Jag tänker inte bo på en mordplats.
Ingen har blivit mördad.
Jag skulle städa rum fyra, och en äldre man sov i sängen.
Men en evig sömn.
Utan att ha betalat för rummet.
Det är lite för tidigt att skoja om.
Förlåt, såg du precis en död man?
-Hur såg den här mannen ut? -Jag vet inte, gammal.
-Som John, eller gammal-gammal? -Är det ens relevant? Han är död.
Gästerna får inte veta att det ligger en döing i ett rum.
Ligger det en död man i ett rum?
Jag visste att nån skulle mördas här. Jag packar, när flyttar vi?
Vi flyttar inte. Lugna ned er, ingen har blivit mördad.
Den gamle mannen i rum fyra dog ensam i sömnen.
Det låter värre än mord.
Stevie, vet vi hur mannen avled?
-Ser jag ut som en rättsläkare? -Det vill du nog inte ha svar på.
Varje gång motellet är fullbokat så dör nån.
Vi har bara varit fullbokade en gång.
Så, du och Patrick satt i hans bil och du bara kysste honom?
Vilken del av det förstår du inte?
-Och han var med på det? -Ja.
-Sa han att han var med på det? -Lägg av nu.
Du var på mig om Ted, och så hånglar du upp din affärspartner-
-så fort han kikar ut ur garderoben?
Det här är den sundaste första dagen i en relation jag nånsin haft.
Patrick är en riktig liten raring.
Så sabba det inte.
Bra att ni är här.
Vi behöver ert rum, så ni får packa ihop.
-Nej. -Absolut inte.
Vi är fullbokade. Vi hinner inte flytta liket-
-och desinficera rum fyra.
-Allt du sa nu gör mig illamående. -Jag håller med David.
-Vi måste gå vidare. -Sa jag det?
Vi kan inte ödsla tid på det som har hänt.
Det gör vi inte, vi försöker hitta en lösning.
Och familjen måste hjälpa till.
Gästerna kan ta ert rum.
Det tar en dag att packa ihop er mors peruker.
Otänkbart. Ingen av er är tränade.
Vi behöver rummet. Släng era grejer i en påse och kom in till oss.
Jag har aldrig slängt grejer i en påse förut, det lär ta en stund.
Och jag sover nån annanstans. Var som helst, faktiskt.
-I ett tält bredvid landsvägen. -Nu räcker det, sätt fart.
Ja, vi har mycket att göra.
Tyvärr är jag uppbokad på annat håll och kan inte erbjuda nån hjälp här.
-Jag vill ogärna lämna dig...! -Jag vet, du är upptagen.
Rummet ska vara röjt på en timme.
Jag behöver kemtvättspåsar och några hänglås.
Roland känner nån som jobbar för rättsläkaren.
-Berättade du för Roland? -Ja.
Jag sprang på honom och han frågade hur jag mådde.
-Inte bra alls, Stevie. -Jag fick panik.
Roland kan inte hantera ätpinnar, än mindre ett lik.
-Ja... -Hej!
Ska ni checka ut?
Hej, Johnny. Stevie. Jag har goda nyheter.
Mr Rose checkar ut en gäst nu. Avvakta lite med de goda nyheterna.
Visst, jag fattar. Då ska jag bara säga:
Angående "toaletten" som dog i rum fyra-
-så kommer "rörmokaren" om några timmar.
Han ska göra klart en obduktion först.
Trasig toalett.
Vad sa rättsläkaren?
-Mina grabbar är här 16:00-17:00. -Det duger inte.
Gästerna får inte se ett lik släpas ut härifrån.
Håll kvar gästerna på rummen.
-Hur då? -Går rummen att låsa utifrån?
Vi låser inte in våra gäster, Roland.
De klarar sig nog.
Jag såg många döda människor som barn-
-och jag vill påstå att jag blev ganska normal.
VETERINÄR
Tack.
-Alexis. -Hej, Ted.
Har en massa djur dött? Varför ser alla så tragiska ut?
Nej, alla de här glada filurerna har sökt ditt gamla jobb.
Jag sa precis upp mig.
Det låter negativt, jag tycker att vi hade det trevligt på jobbet.
-Vi hade trevligt ihop. -Inte så. Hur som helst, läget?
Jag vill bara tacka för att du kom på min studentskiva.
-Det var gulligt av dig. -Det var så lite.
-Här. -Tack.
Sen har jag en fråga.
Jag svarar gärna på den, men jag är mitt uppe i intervjuer...
Jaha, visst. Då ska jag bara...
Jag jobbade faktiskt här. Det här var mitt arbetsbord.
När du ändå är här kan du vara med och intervjua folk.
Visst.
Så att ni vet, allihopa, att jag fick jobb här-
-utan nåt som helst djurintresse. Så ni har redan ett försprång.
-Okej. -Ha kul.
-Hej. -Hej.
-Nån har haft fullt upp. -Ja, jag kunde inte sova.
Jag tänkte på...grejer. Igår...
-Ångrar du dig? -Nej, varför skulle jag göra det?
Jag frågar av gammal vana.
Jag ångrar inget. Det känns bra.
Som om en tyngd har lyfts från mina axlar.
Det är nytt, mycket att bearbeta...
Ja, så har jag en kul grej, får jag sova hos dig inatt?
Det händer grejer på motellet...
Förlåt, jag har nog inte varit så tydlig.
Att sova över går för fort fram.
-Inte sova över som i sova över... -Jag vill vara ärlig om mina känslor.
Du är mer erfaren än jag, men för mig...
Herregud, nej! Eller, jo det är jag.
-Men jag antyder inte att vi ska... -Plingplong!
Hej, mrs Rose!
Vi kan väl prata mer sen?
Det är ett missförstånd... Kan jag hjälpa dig?
Det är så tyst här. Är det bra?
Du var ju upptagen och kunde inte hjälpa till med lik...den där grejen?
Du skulle se min kalender, jag är överhopad med möten och göromål.
-Vad gör du här? -Vet du vad jag vill ha? Te.
Vi säljer inte te.
Jag ska till caféet nu, jag kan hämta en kopp te åt dig.
-Det behövs inte. -Vilken trevlig slump!
-Tack, Peter. -Patrick.
-Nåt annat? -Nej, tack. Bara en scone.
-Du menar te? -Varför inte? Tack.
Jag hade ett viktigt samtal med min affärspartner, så...?
Jag har ingen annan att vända mig till.
Det är nog inget, men jag tror att jag har dödat nån.
Sist jag besvärades av så tunga känslor-
-var när jag spelade Lady Macbeth under Shakespeare till havs-veckan.
Jag vet inte vad vi ska göra, du har inte sagt vad som hände.
En te till dig.
En caramel macchiato, lättmjölk, sötningsmedel toppad med kakaopulver.
-Vad snabb du är. -Tack.
-Jag tog en scone också, utifall att. -Man får lov att unna sig.
Han vill göra slut med mig, så kan du bara...?
Var ska jag börja?
-Jag vaknade igår, pigg och fräsch... -Börja senare.
-Jag visste inte var dagen... -Snabbspola framåt.
En äldre man frågade om jag hade en värktablett.
-Och? -Jag sa att jag ingen hade.
-Okej? -Men jag hade en.
Jag hade flera små provpaket.
De låg i en skål på apoteket.
Jag gav honom ingen, och plötsligt är han död!
Varför gav du honom ingen?
Jag kan knappt erkänna för mig själv-
-att jag samlar på mig provpaket med värktabletter-
-än mindre avslöja det för världen.
Det är mitt liv nu. Jag dödade nån för ett gratispiller.
Vet du om tabletten hade räddat hans liv?
-Det får rätten avgöra. -Rätten?
Nu vet jag om det här, är det medhjälp?
Prata bort mig från stupet, knuffa mig inte.
-Kan du se det här i fängelse? -Får jag inflika?
Jag skulle nog inte höra, men er röst klingar så vackert.
Mrs Rose, jag kan försäkra er att ni har inget att vara orolig för.
Tack, men jag lugnas inte av blidkande plattityder.
Ni får inte lov att ge era gäster läkemedel.
Ni gav honom inget och är därför fri från ansvar.
Då så.
-Tack och lov att du är här, Pa... -...trick.
-David låter sig så lätt dras med. -Jag vet.
Då återvänder jag till brottsplatsen jag inte var delaktig i alls.
-Ska jag slå in det i kassan? -Brieosten jag köpte var för dyr.
-Så vi är kvitt. -Det funkar inte så.
Alexis hade rätt, så gullig.
Tack.
Hej! Vi kikar bara förbi för att se att ni trivs här.
-Det är som det är. -Utmärkt.
Ska ni iväg ut eller blir ni kvar på motellet idag?
Min son ska sova middag nu.
-Han blir grinig annars... -Min son är likadan.
Vi vill bjuda dig och din son till vår happy hour-
-i motellets lobby mellan 16:00-17:00.
-Ska min son gå på happy hour? -Fel ordval.
Vi kallar det familjetimmen, om det känns bättre.
Är där fler barn?
-Jag tror... -Nej.
Men en av våra gäster jobbar i ett stenbrott.
Han har säkert många roliga historier.
Alla barn gillar ju stenar. Han kanske får ta med sig en hem.
-Jag ska tänka på saken. -Det är obligatoriskt.
-Obligatoriskt? -Fel ordval igen.
Inte obligatoriskt, men det kostar att inte närvara.
-Så du får ändå betala. -Va?
Vi kommer förbi och eskorterar er till lobbyn.
Lägg din son, men se till att han är vaken vid 15:55.
-Hej då, så länge. -Tack.
VETERINÄR
Tack så mycket, vi hör av oss.
Några av dina frågor var chockerande effektiva.
Tänk att folk tar emot en cocktail från en total främling.
Tack.
-Och Paul är allergisk mot katter. -Det var roligt att hjälpa till.
Det blir inte detsamma här utan dig.
Du hade nåt visst, jag kan inte sätta fingret på det.
-Tack. -Tack, själv.
Tack ska du ha!
Du ville fråga nåt.
Ja, det har hänt en äcklig grej på motellet.
Jag undrar om jag kan sova hos dig inatt?
Det hade gått bra, men jag har en dejt ikväll.
Kul.
Jag kan lämna mina grejer och vänta...?
Det kan vara så att...
Vi kanske behöver lägenheten nån gång under kvällen.
Nån gång under kvällen... För att ha sex!
Jag trodde att du var singel.
Det är Heather, kvinnan med katten.
Som jämt vill att du tvättar katten.
-Det var väl en tillfällig grej? -Ja, sen blev det lite mer.
Kul för Heather.
Törstig liten sak.
Då så, då så. Jag ska väl gå nu.
Alexis, vänta.
Vem hade du anställt?
-Jag gillade han med glasögonen. -Jag med.
-Eller han med acne. Nån av dem. -Okej.
Hon med den flottiga flätan var också bra.
Då har jag lite att fundera på. Tack. Alexis.
STOPP FÖRE KORSNINGEN
APOTEK
-Sa du till din mamma om oss? -Nej.
Jag sa det till Alexis, hon har troligen sagt det till mamma.
-Hör på mig... -Nej, du ska höra på mig.
Det lät skarpare än menat.
Jag vet hur det här ser ut.
Speciellt när du precis sa att du vill skynda långsamt.
Men att jag vill sova över hos dig...
-...har med motellet att göra... -Jag vet det nu.
Förlåt att jag antog att du ville sova över för att...
...ligga med mig.
Det handlade bara om omständigheterna.
Den döda kroppen vid...
När du kysste mig...
Det kändes som första gången.
Allt det där man ska känna, det kände jag igår.
När vi nu är ärliga mot varann, det var typ min första gång också.
Jag har kysst tusentals människor.
Men ingen som jag brydde mig om.
Eller respekterade eller tyckte var fin.
Det är som om vi båda börjar på nåt nytt.
Tack, David.
Jag tycker också att du är bra.
-Jag sa "fin". -Jag vet.
Säg fin.
-Du är bra. -Inte samma sak.
Hej på er, allesammans. Välkomna.
Vi bjuder på kanelbullar och vodka.
Det kändes festligt på ett skandinaviskt vis.
Det här är en underbar möjlighet-
-för alla gäster att bli bekanta.
Kommer nån av er utifrån?
Det är rimligt, ni bor på motell.
Åh, Frank är här! Han jobbar på stenbrottet.
Tog du med några stenar till barnen?
-Nej, jag tog inte med några stenar. -Inga stenar? Nähä...
Herrarna därute behöver ett par minuter till.
Jag hoppas att vår service...
Hej på er! Hej, allihopa!
Vilket glittrande hav av hoppfulla ansikten.
-Min underbara fru Moira. -Vi vill gå ut.
-Ut... -Det är klart att ni vill det.
Vem vill inte gå ut?
Men det är viktigt att värna om det som finns inomhus.
I såna här stunder påminns jag om att vi lever.
Ta aldrig det för givet.
Ena dagen ber du om en värktablett, nästa dag dör du i sömnen.
-Vi kommer ifrån ämnet... -Ingen vet när vi ska dö.
Eller möjligtvis bli misstänkt och sen frikänd för nån annans död.
Så, drick upp, gå ut och lev era liv!
Tack för att ni kom hit och förtärde gratis förfriskningar.
Lämna muggarna här, vi är inte i Vegas.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com