ROSEBUD MOTEL
Jepp.
God morgen, David.
-Huff. Hva gjør dere her? -Vi har en overraskelse til deg.
Etter minene å dømme vil jeg ikke ha den.
-Stevie. -Stevie?
Noe kom i resepsjonen til deg.
4 MÅNEDER
Noen har visst noe å feire.
-Hvorfor gjør Patrick sånt? -Det tenkte jeg også.
Å feire måneder sammen føles litt søkt.
Så sa Alexis at det er det lengste forholdet du har hatt!
-Fire måneder, David. -Tenk det!
Det er ikke det lengste forholdet jeg har hatt.
Jeg hadde et intimt forhold til Toni i mange år.
-Dere var brevvenner, David. -Hun satt i fengsel.
Dette må feires.
Roland fant en grill i skjulet.
Inviter Patrick, så fyrer vi den opp og griller med familien.
-Ja. -Dessert har vi.
-Denne holder til 10. -Ingen deler den kaken.
Og Patrick skal ikke inviteres på noen grillkveld.
-Trekker han seg? -Nei!
-Vil han ha et åpent forhold? -Ikke ennå. Alt er bra.
Jeg vil ikke utsette ham for svidd kjøtt med dere kjøttetere.
Kjøttetere er folk.
Kan du ikke bare omfavne lykken? Kanskje det er din nei-holdning...
...som har fått tidligere forhold til å oksidere.
Vi er ferdige her.
-Tar du med Patrick? -Han kommer ikke.
Ha det.
Så myk.
-Vet du hva du har gjort? -Likte du kaken?
Jeg har sagt i tre måneder at jeg ikke vil ha månedsgaver.
Det morer deg, men denne gangen gikk du for langt.
-Det er en kake, hva er greia? -En kake er alltid en greie.
Særlig når den gjør familien oppmerksom på-
-at dette er det lengste forholdet jeg noen gang har hatt.
Det lengste forholdet du har hatt? Jeg burde ha gitt deg noe mer.
Kaken var nesten for mye. Jeg spiste opp halve på veien hit.
Jeg synes bare ikke at vi trenger å feire så mye.
Vi kan være som alle andre.
Hvis vi skal ha renessansefest hver måned-
-så utfordrer vi skjebnen.
Vi utfordrer ikke skjebnen.
Det blir nok lettere og morsommere om du lærer å stole på folk.
Sist jeg hørte det, var da jeg datet en klovn-
-som malte ansiktet mitt om natten og forsvant sporløst.
Oppfattet. Du har ingenting å bekymre deg for.
Jeg returnerer billettene til Julia Stiles-maraton på kino.
Det var litt i overkant.
Å støtte Julia Stiles er aldri overdrevent.
-Kan du gå? -Ikke i kveld, jeg har en greie.
-Men i morgen kan jeg. -Hva har du for deg i kveld?
En liten familiegreie på motellet. Det er ingenting, du vil ikke...
Da sier vi i morgen.
Jeg går på rådhuset og får tillatelsene signert.
I motsetning til klovnen, kommer jeg tilbake.
-De fant ham aldri. -Trolig død.
Fyll ut dette, så sjekker jeg deg inn.
Hei, jenta mi!
-Snakker du til meg? -Ja, hvem ellers?
Ikke ille ment.
-Står til? -Jeg vil spørre om råd.
-Du er så flink på gutteting. -David jobber og du har ingen andre.
Hva? Nei, altså...
Ted sms-et, og jeg ville ha noens...
Din! Din mening, før jeg svarer.
Dette sendte Ted i morges.
"Jeg liker bagel. Blunkesmiley."
Vi har ikke møttes på flere uker.
Han sendte det ved en feil.
Eller ville at det skulle se ut som en feil.
Det er en taktikk.
Man skriver noe for å få deres oppmerksomhet.
Så snakker man igjen.
-Hvem gjør sånt? -Jeg, ganske ofte.
-Jeg gjorde det forrige uke. -Derfor velger jeg å være singel.
Hei. Alexis.
Rachel. Jeg tyvlyttet ikke, men det er et gammelt knep.
Sms-e bokstaver og si at mobilen var ulåst i vesken.
Jeg skrev "?" til Zac Efron da jeg ville ha sex.
Den stakkaren sto i døren før jeg rakk å sende.
Det var sånn jeg og typen ble sammen igjen.
-Rom 9, Rachel. -Vi er straks ferdige.
Hva skal jeg svare?
Jeg vet ingenting om ditt forhold, men spillet går bare så langt.
Om du ikke vil ende opp som meg og prøve igjen for 50. gang.
Jeg tenker på Zac Efron.
Er det ikke enklere å gå rett på sak?
Du er supersmart, og søt på en slags hverdagslig måte.
Nok en vellykket jenteprat.
Da du sa grill, forestilte jeg meg ikke dette.
Hva hadde du ventet deg? Benihana?
Det er ingen knapper, ingen sidebrennere.
Jeg ventet meg ikke en innebygd vinkjøler-
-men dette ligner ikke noe som jeg er vant til å lage mat på.
Jeg prøvde å se for meg at du lager mat.
Kom igjen, du snakker med en grillmester.
Jeg har vunnet tre forklær for grillingen min.
Jeg har "Lisens til å grille", "Jobbe på grillen"-
-og "Griller vil bare ha det gøy."
Det kreves mer enn det for å få liv i denne.
Jeg kan lukte din redsel.
Hent kjøttet og brikettene, så fikser jeg grillen for deg.
Takk, Roland.
Det har ingenting å gjøre med at jeg ikke skulle kunne grille.
Jeg har sett mine personlige kokker vende mange burgere.
Du skal få et forkle. "Stakkars, lille rike grill."
Jeg skal få laget et sånt.
-Jeg tror det. -Jeg håper det.
Det er ikke mer enn rett. Si ja.
Når man snakker om solen.
Da sa at du ville komme tilbake, men mente det motsatte-
-og jeg måtte lete etter deg på jernbanesporet-
-og i umerkede varebiler.
Gjorde du det for meg?
Nei, men jeg vurderte det.
-Skyld på meg. -Det gjør jeg.
Patrick skulle til å stikke av-
-da jeg fikk ham til å bli og småprate.
Jeg fikk vite om grillingen som jeg er invitert på, men ikke visste om.
Hvorfor sa du ikke at jeg er bedt?
De ville ha en grillkveld da de så hva det sto på kaken.
-Det høres fortsatt hyggelig ut. -Takk, Pat.
Det er hyggelig. Ingen sier at det ikke er hyggelig.
-Jeg sier bare... -Ok.
Får vi prate uforstyrret et øyeblikk?
Noen bør uansett være i butikken.
-Hyggelig å snakkes. -Det samme.
Hva gjør du? Jeg vil ikke lage en stor sak av dette.
Vi er så opprømte.
Vi var aldri delaktige i dine tidligere forhold.
Det ene kaoset etter det andre.
-Det er kanskje ingen sammenheng... -Nei! Jeg hadde bare veldig uflaks.
Jeg vet ikke hva jeg har gjort i tidligere liv for å fortjene det.
Jeg må ha vært Dracula. Eller en spinninginstruktør.
Og tenk om vi endelig kunne få slutt på den uflaksen?
-Etter fem minutter med Pat... -Ikke "Pat".
Han ser deg, for alt du er.
Forhåpentligvis ikke alt, det ville vært...
Nå har du sjansen til å krabbe ut av kvikksanden som var din fortid-
-og stå stødig i nået. La oss feire det.
-Greit. Han kan komme. -Utmerket.
Han tar med seg gitaren.
Det var hans idé, om vi vil ha allsang ved leirbålet.
Nei, jeg trekker grensen ved allsang.
DYRLEGE
Jøss, Amalia.
-Alexis! Hei! -Hei.
Jeg var i nærheten og ville bare si hei.
Jeg hadde tenkt å skrive, men det er bedre å gå hit.
-Jeg er glad du gjorde det. -Jeg er også glad for det.
-Det er fint å se deg. -Det er fint å se deg også.
Jeg ville bare si hei, og jeg er her.
Og jeg fikk sms-en din.
-Hvilken sms? -Sms-en.
-Sendte jeg en? -Kanskje.
Kanskje du ikke gjorde det? Eller? Jeg vet ikke.
-Hva sto det? -Ingenting.
Det sto ingenting, nå når jeg tenker etter.
Noe om at du foretrekker bagel...
-Fikk du den? -Tror jeg ikke.
-Herregud, jo. -Jaså?
Unnskyld, den var ikke til deg.
Det er derfor jeg er her, dummen. Du må være forsiktig.
For med sms-er i gale hender...
-Det var til Heather. Heather! Ja, ja.
Du og Heather og en bagel.
-Hun lurte på hva hun skulle kjøpe... -Da vet vi. Da vet vi.
-Du trengte ikke å komme hit. -Jeg var i nærheten.
Jeg ville se minen din da du forsto at du hadde skrevet til feil person.
Beklager at jeg ikke har latt høre fra meg.
Herregud, vær så snill.
Nå skal jeg gå. Men det var fint å møtes, mr Bagel.
Det er din og Heathers sak.
Men du skrev den til meg, så nå er det alles.
Ha en fortsatt fin dag.
Det ser bra ut, Roland! Når vil du tenne den?
En time før dere skal spise.
-Jeg tenkte å spise rundt 20. -Er vi i Barcelona, eller?
-19, da? -Det høres bedre ut.
-Skal vi dra, elskede? -Ja.
Hvor skal du?
Vi skal dra på en sånn fødsels-øving.
Jeg har kjøpt burgere for 100 dollar.
Ikke gni det inn når jeg ikke kan komme.
Du sa ikke at du ikke kunne komme. Du skrøt av at du er grillmester.
Ja! Fortalte du om forklærne?
Ja, det gjorde han. Jeg regnet med at han skulle grille.
Kanskje du skal avlyse grillkvelden.
Jeg vil ikke avlyse. Jeg skal bare finne ut av denne.
Og klipp til...puff!
Vi klipper ikke til...puff.
Klipp til: "Å nei, hamburgerne er ødelagt!"
Klipp til: "Hvordan funker denne?"
-Det var ikke så vanskelig. -Kan du rygge et par skritt?
-Skal du spraye brikettene igjen? -Nei.
-Skal jeg hjelpe til? -Nei, vi fikser dette.
Gjør du? Så fint, for jeg skal hente en øl.
-Vær så god. -Ok.
Endelig ved grillen igjen.
-Den ser perfekt ut. -Jeg tenkte akkurat å si det.
-Nøyaktig hvilken mente du? -Denne.
Nettopp, den.
-Skal jeg redde ham? -De klarer seg.
Vi kan sitte her og nyte synet av våre kjekke menn foran et bål.
Den ser bra ut. Er den gjennomstekt?
-Hvordan går det i butikken? -Strålende, det er et sjokk.
Jeg har hatt trøbbel med å jobbe i gruppe tidligere.
Du lever et spennende, nytt kapittel i boken om ditt liv.
Og du gjorde det helt alene.
Bare så du vet, er det ingen kompliment. Men takk.
-Herregud, hei! -Hei.
Jeg tok ditt råd.
Hvilket var rart, siden vi nettopp hadde møttes.
-Sant. Og så? -Sms-en var ikke til meg.
Kjæresten hans sto i bakeriet, derfor "jeg vil ha en bagel".
Det om kjæresten hadde vært fint å vite-
-da vi snakket om det. Men jeg er lei for det.
-Jeg føler meg delvis skyldig. -Jeg forstår det.
Det er bare rart, det er jeg som jaktes på.
Jeg antok det, basert på utseendet og kroppen din.
Men du fikk svar.
Det var nok skjebnen som gjorde at vi møttes i dag.
Det er det eneste gode som har hendt i dag.
-Å nei. -Jo.
Jeg dro hit for å vinne tilbake noen, det gikk ikke.
Så min store gest avsluttes sånn.
Alene på et slitent motell.
Dagen er ikke over ennå.
Bli med meg på mine foreldres grillkveld.
-Vi kan være hverandres date. -Kjempegjerne. Takk.
Sånn. Se opp for hvor du går. Der blir bra. Kjempefint.
Vi er et bra team, Pat.
Nei, John. Ikke "Pat".
Vi venter vel ikke på Alexis? For jeg kan spise duken.
-En lettstekt til David. -Takk.
Det er ikke første gang jeg jobber for familien Rose.
Min første jobb på high school var på Rose Video.
-Du tuller! Hvilken filial? -785.
-Imponerende forsinkelsesgebyr. -Takk.
Kan du sende ketsjupen?
Hvorfor visste ikke jeg det?
Må dere fortsette å overraske hverandre. Det er kilende i forhold.
Si aldri "kilende" om forholdet mitt igjen.
-Kan jeg? -Nei.
Hev glassene, dere som har et.
Skål for forhold, gamle som nye.
Takk for at dere ventet.
Du kommer akkurat i tide!
Her er min nye venn Rachel. Hun hadde en tøff dag.
-Patrick? -Rachel. Hva gjør du her?
Hva gjør du her? Jeg har sms-et deg i to dager.
-Er Patrick forloveden din? -Har du en forlovede?
Nei, jeg har ikke det nå.
Men en gang var vi...
-Hva foregår her, Patrick? -Jeg trenger et sekund...
David.
Jeg snakker med deg om litt.
Hvem er hun? Jeg kikket ned i tallerkenen i to sekunder.
-Jeg må forklare et par ting. -Hva er den viktigste?
Rachel og jeg var forlovet. Jeg brøt før jeg flyttet hit.
-Du trenger ikke forklare noe. -Jo, det gjør jeg.
Jeg vet det, det er bare noe man sier. Bare fortsett.
Vi ble sammen på skolen. Det har alltid vært av og på.
Vi falt alltid tilbake i det.
Hun har villet bli sammen igjen de siste to månedene.
De siste to månedene? Og du sa ingenting til meg?
-Du sa at jeg skulle stole på folk. -Jeg vet det.
Det gikk fint å ikke gjøre det.
Jeg er vant til ikke å stole på folk. Jeg er trygg da.
Men så får jeg en gigantisk kake-
-og du sier at jeg ikke har noe å uroe meg for.
Jeg ville ikke at det skulle påvirke det vi har.
Og jeg mener det når jeg sier at du ikke trenger å uroe deg.
Hvor hardt vi enn prøvde, føltes det aldri riktig.
Inntil nylig forsto jeg ikke hvorfor.
Jeg visste aldri hvordan det skal føles når det er rett.
Så traff jeg deg og alt forandret seg.
Du får det til å føles riktig.
Det kan være det vakreste jeg noensinne har hørt noen si...
...om man ikke regner Downtons juleprogram.
-Det er sant. -Jeg vet det.
Men faktum er at jeg er skadd.
Og dette har ødelagt en masse ting for meg.
Jeg trenger nok litt tid til å tenke.
Ok.
Og faktisk... Jeg har ikke spist noe ennå, så...
Jeg henter en burger.
Mer enn én, og potetsalat. Og det var noen andre greier.
-Jeg så ikke hva, ta litt av hvert. -Greit.
Ok.
Når kan jeg gå inn?
Han spiste seks burgere, han sovner nok snart.
Min stakkars elskede.
Jeg sa han var ute av kvikksand. Det er han ikke.
Han synker, og jeg kan ikke gjøre noe.
Det er fælt, og jeg føler meg delvis ansvarlig fordi jeg ba Rachel-
-men han har sett på tv i tre timer og mobilen min er der inne.
Du må kanskje klare deg en natt uten mobilen, Alexis.
David! David!
"...det er blitt så galt mellom dere."
"Hva er så galt at det ikke kan repareres?"
-"Mener du...?" -"Ja."
Tekst: Lene Lauritsen Kjølner www.sdimedia.com