Alexis!
Alexis, jag hörde tre kvinnor med rökhosta prata om "Sex and the City".
-Singlarna har anlänt! -Var är din t-shirt?
Mamma håller välkomsttalet.
Där är press och fotografer, det skulle se tarvligt ut-
-att eventets ordförande har på sig en volontärtröja.
Jag är vice, och jag har på mig min.
Det är kärlek i luften, motellet är på "max capac" hela veckan.
Jag uppskattar allt du har gjort, men jag bär stafettpinnen över mållinjen.
-Vad händer? -Mamma vill stänga mig ute...
-...från singelveckan. -Nej!
Jag vill försäkra mig om en smidig lansering.
Minns du sista eventet vi hade ihop? Rosacea-balen för tonåringar?
Det var 15 år sen.
Det var en annan tid, Moira. Alexis har jobbat på sig själv.
Alexis har jobbat hårt på sig själv.
Hon avslutade ett kapitel med Ted förra veckan.
Ändå lägger hon själ och hjärta i att hjälpa andra hitta kärleken.
-Vad har du gjort? -Oj.
Jag ska tala om vad jag ska göra.
Jag ska till Jocelyn och hämta lås och nycklar till morgonens event.
Har du inte gjort det än?
Ja, vad?
Jag gick förbi tre hesa Miranda, jag tror att singlarna är här.
Med intäkterna från singelveckan-
-har vi råd med några större förbättringar som vi har pratat om.
-Förlåt. -Roland.
-Rolands mobil. Hej, Bob. -Lägg på, Roland.
Johnny säger att jag måste lägga på. Ja, de är här båda två.
De stirrar på mig. Johnny har sin upprörda min.
Ja, precis så, Bob!
-Mr Rose? -Ge mig...
Jag sätter den på ljudlös resten av mötet.
Vet du hur man gör?
Det händer mycket i veckan, du måste hänga med, Roland.
Ta det lugnt, Johnny. Jag är här. Vad behöver du?
Åk till järnhandeln i Elmdale och köp de tre första på listan.
Inga problem. Säg till om det är nåt mer.
Ska jag tvätta bilen? Trimma Johnnys ögonbryn?
-Bara sakerna på listan. -Okej, jag ska inte göra er besvikna.
Har du varit på gymmet? Du bär den så lätt.
Det är en otymplig låda. Men ja, och tack för att du ser det.
Vad är det?
Hundtröjor som Alexis bad mig ge till Ted inför hundadoptionen.
Så vad gör den här?
-Jag undrar hur din dag ser ut. -Jag tar inte dit lådan.
-Det skulle bespara mig all stress. -Är du stressad?
Ja! Situationen med Alexis och Ted är fruktansvärt pinsam.
Alexis sa att hon älskar honom.
Modigt, det är inte lätt att våga lämna ut sig så.
Det blir mindre pinsamt för alla, för Ted vet att jag vet att han vet-
-om du gick dit med lådan.
Jag går inte dit, jag måste packa upp alla inköpen inför singelveckan.
Jaha, då tar jag väl lådan och går.
-David... -Ja?
...det du gör nu är modigt och väldigt generöst.
Jag vill inte stressa dig mer, men jag älskar dig.
Så... Det säger du nu första gången, för du vet att det stressar mig mer.
-Stämmer. -Jag har aldrig sagt det till nån.
-Förutom till mina föräldrar, och... -En gång på en Mariah Carey-konsert.
Du behöver inte säga det tillbaka. Säg det när du är redo.
Det kändes bara rätt.
Du är min Mariah Carey.
Det skulle kunna få mig att gråta, men det tänker jag inte göra.
Så, jag...
...tackar för allt underbart du säger.
-Köper du en kopp te åt mig? -Det kan jag göra.
Kan du låta bli att titta på mig när jag bär ut lådan?
Jag vill inte att du ångrar det fina du sa nyss.
Titta bort är du snäll.
Det gick bra.
-"Vad?" -Var är du?
På väg. Jag stötte på ett hinder, en smärre försening.
-Du hade ett jobb. -Jocelyn ska föda.
-Åh, herregud! -Jag vet, det är ingens fel.
-Vi är i bilen nu. -Vad ska jag göra?
-Är media där? -Ja, alla är här.
De sitter här, och väntar.
Börja inte utan mig, du har ingen mediaträning.
Skynda dig, är du snäll. Singlar ogillar när nån inte dyker upp.
Jocelyn kör snart in vid sjukhuset.
-Kör Jocelyn? -Ja! Mina nerver är på helspänn.
-Stevie? -Ja?
Ring Roland och be honom köpa Stör ej-skyltar.
Några singlar har bett om det.
En service som kan gynna oss alla.
Är det du?
Jag har min mobil i fickan.
Det är Rolands mobil.
-Åh, Gud. -Vad?
17 missade samtal och tre sms från Jocelyn.
Vad står det?
"Roland, nu händer det." Sen: "Bebis."
Sen en rad bebisemojisar och en explosion-emoji.
-Vi har inte gjort nåt fel. -Inte jag.
-Du satte mobilen på ljudlös. -Du visste inte hur man gjorde.
Ingen är hjälpt av att vi pekar finger.
Han är säkert snart tillbaka.
Vi gav honom ganska många ärenden.
-David! -Hej! Det är jag.
-Kul att se dig. -Ja, detsamma. Visst.
Jaha, så. Bra.
Här är hundtröjorna för adoptionen.
Alltid presenter till hundarna, aldrig till mig.
Ändå är det jag som sliter hund.
-Ja? -Förlåt, jag...
Jag väntade mig Alexis. Du dök upp så jag kom av mig.
Nej, du är så med.
Alexis bad mig göra det. Hon har fullt upp-
-med lanseringen av singelveckan...
-Hon har berättat. -Ja.
Det kom så oväntat. "Jag älskar dig." Det bara...
Ja. det är ett känslomässigt djup som är okaraktäristiskt för henne.
Jag förstår att det känns konstigt.
-Hur som helst, jag ska... -Jag gjorde slut med Heather.
Jag ska nog stanna en stund.
Bara för att trippelkolla, har alla registrerat sig på hemsidan...?
-Ja! -Bara trippelkollar.
-För den är en förteckning... -Och anslagstavla, vi vet.
-Men Gud. -När börjar det?
Jag ska skriva om en seniormässa i Elm Glen.
Men jag är singel, har kört ända hit och skriver hellre om det här.
Ja. Ja. Eventet...
-...börjar nu. -Bra.
Hej, singlar! Jag heter Alexis Rose.
Och likt alla er är jag singel.
Välkomna till den första årliga singelveckan i Schitt's Creek!
Många av er ser fram emot lås och nyckel-eventet.
Men när jag tänker efter så skickar den leken fel budskap.
När man hittar rätt nyckel, så ska allting bara funka. Eller hur?
Men livet är mer komplicerat än så.
Jag brukade tro att mitt lås skulle vara nån superaggressiv-
-som härrör från nån adriatisk kungafamilj.
Eller ha skägg och gilla skogen.
Sen insåg jag att det kan dyka upp ett speciellt litet lås-
-som man inte trodde skulle passa för det såg inte ut som man trodde.
Istället för att ge det en äkta chans, kastar man bort det.
För det var för fint.
Det tyckte om dig, och brydde sig om dig.
Nu har det låset hittat en annan nyckel.
Och man är glad för låsets skull.
Man måste acceptera det och hitta ett nytt lås.
-Blir det en lek eller inte? -Ja!
Vi ska leka en bättre lek.
En lek som ger folk en bättre chans.
De tog ifrån Roland hans mobil.
Jag vet inte.
Vem gör så mot en man vars fru ska föda barn?
-Jag tog inte mobilen. -Jo, det gjorde du.
Till vårt försvar så är Jocelyn några dagar tidig.
Dröj kvar, Gwen. Roland kom nu. Släggan faller snart.
Det tog längre tid än jag trodde, men jag fick med allt på listan.
-Jocelyn föder. -Vad?
Varför ringde hon mig inte? Jag måste ringa henne! Var är min mobil?
-Den här? -Ja! Du har räddat mitt liv, Johnny.
Du kan tacka mig sen. Åk till sjukhuset nu.
Hej, Gwen. Han är på väg till sjukhuset nu.
"Orm" är lite väl hårt. Men han är bra på att slingra sig.
Jag står här, Bob.
Jag var skyldig Heather att vara ärlig.
Ska du berätta det här för Alexis?
Jag vet inte om jag vågar.
Jag satt ensam i två veckor i Mexiko på vår smekmånad och funderade.
Det låter dystert.
Vet du hur många offroad-turer jag tog för att glömma henne?
Aldrig suttit på en offroad-bike, men säkert många.
-Många... -Många turer.
Jag skulle knappast kalla mig själv för expert på ämnet-
-och med "ämnet" syftar jag på mänskliga känslor.
Så jag tänker bara säga det jag vet.
Så gör du vad du vill med det.
Ditt namn har dykt upp i konversationer-
-varje dag det senaste halvåret.
Jag vet att hon är en annan person nu.
Inte en helt annan person.
Men annorlunda nog att veta att hon gjorde ett misstag...
...med dig.
-Var det två misstag? Fler...? -Bara två.
Så du blev bränd ett par gånger.
Jag har blivit bränd så många gånger-
-att jag motsvarar insidan av en rostad marshmallow.
Men det är viktigt att vi kommer ihåg att ibland...
...funkar det faktiskt.
Även om allting i oss skriker att vi ska skydda oss själva...
När man har det får man inte släppa det.
Och du har det, om du vill ha det.
Tack, David.
-Det här kan bli ditt tack. -Det är hundgodis.
Det ser ut som riktigt godis. Vad gör jag nu?
SJUKHUS
Du måste inte stanna.
Roland är snart här och singeleventet är viktigt för dig.
Normalt hade jag inte ens övervägt att lämna dig.
Men Alexis har aldrig axlat ett sånt här ansvar.
Jag vill inte se allt rasa runt henne.
Moira, om jag får säga nåt...
Jag vet inte vem Alexis var innan ni flyttade hit.
Och jag vill inte gräva i det heller.
Men en sak kan jag säga.
Jag har sett din dotter de senaste åren-
-bli en enastående person.
Hon jobbar hårt, hon är snäll-
-och hon kan så mycket mer än folk tror.
Det var nog den finaste komplimangen man kan få som mor.
Alla föräldrar är rädda.
Men vi måste tro på våra barn.
Du har kanske rätt.
Var? Var är hon? Där är hon!
Jag hittade! Tredje gången gillt!
Rollie, du kom.
Jag tar över, tack för tjänstgöringen.
-Okej. Hej då. -Tack för allt, Moira.
-Det här glömmer jag aldrig. -Jo, om drogerna är bra nog.
Varsågod. Ha en bra vecka.
Du hade rätt, vi har redan sålt hälften av våra massageoljor.
Du är ett orakel vad gäller ensamma människors sexliv.
-Det är en gåva. -Hur gick det hos Ted?
Jag älskar dig.
Jag kan aldrig mäta mig med Mariah.
Men det här är ett sånt ögonblick man drömmer om.
Fast i drömmen håller jag en kopp te.
-Fan! -Jag skojar, jag behöver inget te.
Det här perfekta ögonblicket ska vara perfekt.
Det är hela havet stormar. Det är ett enkelt koncept.
Fortsätt! Ni får inte klunga ihop er!
Nu har ni två minuter på er att snacka in er. Varje minut räknas!
Så, media gav sig av. Vad synd att de inte får se vad du har lyckats med.
Det är svårt att tro, för de är så tagna av varann-
-men de jobbar för rivaliserande tidningar.
Förlåt, Alexis. Förlåt att jag underskattade dig.
-Tack. -Det är mer av mig i dig...
-...än jag trodde. -Tur för mig.
-Nu tar jag över. -Du sa att du har underskattat mig.
Du kan inte leka leken med en skrivskiva i handen. Seså.
Hej.
Jag har bara två minuter på mig så jag ska skynda mig.
Jag heter Ted. Jag blev nyss singel.
Och det här har jag velat göra varje dag de sista två åren.
Göra vad?
Åh! Nej, nej tack.
-Vilken stilig kille. Han liknar mig. -Ändå är han stilig.
Du har inte fått hålla bebisen, Moira.
Det går bra, jag ser den härifrån.
-Ska vi berätta? -Det du gjorde idag var fantastiskt.
Det var inte så du hade tänkt tillbringa dagen.
Det var så lite.
Så låt oss presentera Roland Moira Schitt.
Oj. Vilket... Vilket namn. Eller hur?
En ära jag aldrig hade kunnat drömma om.
-Vill du hålla honom, Moira? -Här.
-Nej, snälla... -Inkommande!
-Nej... -Här kommer han.
Roland Moira Schitt.
Sedär, två Moira.
-Ta honom, John. Jag skakar. -Nej tack.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com