John! Er du våken, John?
-Hva skjer? -Skuespillerinnen din er hjemme.
Jeg vil ikke bringe uhell, men innspillingen var en triumf.
Bosnierne skrev "En enestående gjenoppliving av 'Kråker har øyne'."
-Litt løst oversatt. -Det høres fantastisk ut.
Ikke stå opp, John.
Du hadde sikkert planlagt noe storslått for min hjemkomst.
Men da tar vi det med ro.
Klokka er 03.30, du skulle komme ved middagstid.
Middagstid i Bosnia. Det var for flere timer siden.
For en reise det har vært!
Jeg ble sendt via Nairobi av en grunn.
Så fikk vi ikke lette på grunn av gresshoppesverm.
Jeg ville ikke miste flyet, så jeg tok en bosnisk oppkvikker.
Kjempestore piller, så jeg tok bare én.
Jeg tok kanskje to for sikkerhets skyld.
For jeg husker ikke om jeg tok den første.
Jeg har vært oppe i tre døgn inklusiv tidsforskjellen.
Og jeg er så glad for å se deg.
Det høres ut som en marerittreise.
Vi pakker ut i morgen og legger oss og sover.
God idé.
-Barn! -Klokka er 03.30.
David? Alexis!
-Nei! Hvem? -Hva?
Hva gjør dere oppe så sent?
Jeg vil ikke forstyrre, men mamma er vel hjemme igjen.
-Ok, god natt. -Ok, jeg kan fortelle litt.
Dag tre satt Hamza og jeg fast i en haglstorm.
-Ikke i natt, men takk. -Mamma har hatt noen harde dager.
-Moira, la oss legge oss. -Å, så sprelsk du er.
Gå.
Nei! Ingen ville tro dette. De kan ikke være ekte.
Hva skjer?
Istedenfor å sove kjørte jeg på, så runder jeg opp til fire døgn.
Jeg organiserte om litt-
-og fant kjærlighetsbrev til faren din fra en annen kvinne.
-Ok. -Ikke vær forskrekket, Alexis.
Det er sikkert en logisk forklaring.
-Det er det sikkert. -Enkelte er til og med morsomme.
Hvor er det...? Her, les dette.
"Kjære John-John, jeg ligger fast her, svett."
"Det eneste jeg tenker på er natten med deg, senga rystet."
-Hvorfor må jeg lese det? -Før meg var han ikke så kresen.
Han hadde en viss forkjærlighet for de som er løse på tråden.
Husk at jeg ikke har en terapeut lenger.
Som du sa, det må være en logisk forklaring.
Nei, du sa det. Tre ganger nå.
Det er best at vi legger dem bort og tar en liten høneblund.
Du har rett, Alexis. Du har alltid så rett.
-Sånn. -Bra.
Bare noen til, så jeg sovner.
God morgen, kan jeg hjelpe deg?
Åpne kassen og gi meg pengene.
-Pengene våre er ikke til salgs. -Jeg raner deg.
Jeg mistenkte det.
Jeg sier det én gang til.
-Du! Hvor er du på vei? -Hit.
Et lite problem, det er ingen penger i kassa.
Partneren min er i banken og tar ut vekslepenger.
-Du da, hva har du? -En masse gjeld.
Putt noe i sekken!
-Vi har bare tøyposer, går det bra? -Ja.
-Vil du ha vin? -Ja, putt sprit i posen.
Drikker du rød eller hvit? Kanskje kald rosé fra lageret?
-Jeg henter. -Gå ingen steder!
-Hva mer? -Ost er godt med vin.
Plutselig er hun selger.
-Vil du ha litt ost? -Ja, jeg tar litt ost.
Gud forby at han er spesifikk. Han får brie og cheddar.
-Tapenaden er god med brie. -Bra, tapenade.
-Har du dårlig hud? -Ja visst, skynd dere.
Vær så god.
Åpne døra, han har hendene fulle.
-Unnskyld. Takk. -Takk.
Det føles som om vi gjorde noe galt.
Så kledd du er, lille atleten.
Jeg er kledd til joggeturen vår. Du kan neppe løpe i dem.
Jo, da jeg var 21 og flyktet fra Yakuza.
-Så ingen joggetur? -Jeg har hatt en traumatisk morgen.
Det siste jeg vil gjøre er å løpe. Og forresten glemte jeg det.
Vi sms-et om det to ganger i natt og to ganger i morges.
Er alt i orden?
Ja, bortsett fra at jeg har lest pornobrev til faren min.
-Hvem beholder sånt? -Jeg har beholdt noen ting.
Skal jeg være bekymret?
Jeg beholdt klokka Heather ga meg.
Jeg spurte om jeg skal være bekymret.
Det er romantisk med gamle ting. Jeg har beholdt ting fra vår fortid.
-Ted. -Det har ikke du.
Det har jeg da.
Sikkert, du lager veldig rare miner nå.
Jeg har ei lang liste med ting som jeg har beholdt.
Som hva da?
Som den tomme boka du ga meg.
-Dagboka? -Ja! Dagboka.
Og sikkert noen smykker.
Som en ring, eller...
-En medaljong? -Ja.
Den du ga meg. Den beholdt jeg mest.
Jeg har aldri sett den på deg.
-Jeg er redd for å miste den. -Forståelig.
Nå får du jogge, så skal jeg skrive i dagboka mi.
-Du har aldri gjort det, hva? -Nei.
Men jeg skrev en bokrapport om Davids dagbok, den var veldig dyster.
-Jocelyn! -Moira. Du er tilbake.
Gikk du bare inn?
Jeg har banket på døra di siden tidenes morgen.
Men det er mulig at jeg slett ikke banket.
Det får vi aldri vite.
-Jeg må bare få pusten. -Jeg også.
Du vet neppe hvordan det er å berøves sin søvn.
Jeg har ikke sovet på åtte måneder. På grunn av babyen.
-Jeg ble gjenfødt i Bosnia. -Like smertefullt som min forløsning?
Musikken, Jocelyn. I Bosniwood, som bransjen snart kaller det.
Jeg hørte vidunderlig musikk-
-som jeg må lære jazzdamene.
Skal jeg synge en tradisjonell kjærlighetssang?
Gjerne, men babyen sover...
Den var trist.
Jeg hadde følt det samme om jeg visste hva du sang.
-Hva er dette? -Gamle kjærlighetsbrev.
Fra en annen kvinne, og John har spart på dem.
Her har jeg vært.
En gang fant jeg ei veske med Rolands ekskjærestes gamle bh-er.
Jeg brente dem opp. Bortsett fra de som passet meg.
Dette kan ikke sammenlignes. Det er en logisk forklaring på dette.
Det er det alltid.
Denne sommerfuglen er en skikkelig skribent.
50 nyanser av Johnny Rose. Milde Moses.
Jeg har aldri blitt ranet før. Og jeg kjente folk i Brooklyn.
Det der var et ran, hva?
Vi ble vel ranet?
Noen gikk ut med to poser varer. Hva ville man ellers kalle det?
-Og han hadde et våpen? -Ja.
I lomma, for han brukte begge hendene til å bære ut posene.
-Du bare ga ham vinen. -Du ga ham hudkrem.
Vi vet ikke hvordan han så ut. Kanskje perfekt hud.
Hvordan kunne det skje? Jeg var borte i 45 minutter.
-Er dere ok? -Ja, forbausende nok.
-Ikke jeg. Jeg er forskrekket. -Det er så ulogisk.
Vinen forstår jeg, men hvem stjeler en boks tapenade?
-Og brie? -Nettopp, brie. Stevie? Brie?
Hvis politiet ikke tar ham, så gjør kolesterolen det.
Dere får fortelle mer i detalj når politiet kommer.
Jeg vet ikke om det er nødvendig å blande inn politiet.
Skal vi få igjen på forsikringen, må dere forklare politiet alt.
Jeg var egentlig bak da alt hendte.
Jeg husker at du var ganske med.
-Dere kan sikkert stykke det sammen. -Ja...
Jeg liker stilen din med smykker.
Du velger noen og bærer dem til du dør.
Haken på øredobbene gikk av, så det går ikke an å ta dem av.
Jeg har samme problem. Alle smykkene mine er kjedelige.
Sa jeg det?
Venninnene mine og jeg-
-pleide å legge alle diamantene på bordet og bytte med hverandre.
Skulle ønske jeg kunne bytte med noen.
Det ønsket jeg som barn da jeg så andres familier.
Der ga du meg en god idé! Vi kan vel bytte smykker?
Jeg har en stor samling av bestefars sykehusarmbånd.
Nam.
Men jeg elsker den lille medaljongen.
Du ga meg den i julegave, og jeg har den på meg hver dag.
Jeg lurer alltid på hvordan jeg ville se ut i den.
-Vil du ha medaljongen? -Nei, jeg ga den til deg.
Men vi kan bytte.
Jeg har en tåring som ville passe deg.
Vi får ikke ha sandaler på jobben.
Men jeg kan bytte mot det armbåndet.
Dette byttet jeg til meg fra Sienna Miller.
Hun mistet det på en Halloweenfest, og jeg beholdt det.
Jeg kan komme over i pausen, så bytter vi noe mer.
Ja, Twy!
Jeg tenkte ett til ett smykke, men hvis du vil åpne det...
-Jeg hjelper deg. -Jeg har den.
Nei, halsbåndet.
-Nå? -Jepp.
Hva gjør du?
Det ryktes at du ligger tynt an hos Moira.
Alt er bra med Moira. Jeg trodde hun skulle komme i dag.
Alle liker å tenke tilbake.
Men kvitt deg med bevisene. Vet du hvordan en brent BH-spile lukter?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
De eggende brevene fra frøken sommerfugl som Moira fant.
-Hvordan vet du om dem? -Moira viser dem til alle.
Jocelyn har lest dem. Hun fortalte om svært pikante innslag, unge mann.
-Viser Moira brevene? -Jeg og Bob pratet om det.
-Hvorfor det? -Vi vil redde ekteskapet deres.
Gwen tror det er nytteløst. At du er en sexmisbruker.
Alle bør passe seg selv og slutte å rote i mine affærer.
Affærer, flertall.
Det er ingen affære. Lås opp og åpne persiennen.
Jeg er på din side, kamerat. Hvis det ikke sporer av.
Da er jeg på Moiras side.
En slags hettegenser i billig polyester.
Fargen kan jeg bare beskrive som aubergine.
Hvis han skifter klær, kan du beskrive hvordan han var bygd?
Jeg vil si omtrent som meg.
-Det var å ta i. -I målvekta mi.
De nevnte et våpen.
-Kan du beskrive våpenet? -Hvis han hadde et, var det skjult.
Det er vanskelig å beskrive et skjult våpen.
Hvis vi kunne beskrive det,-
-hadde han ikke gjemt det særlig bra.
Så dere vet ikke hvordan det så ut eller om han faktisk hadde et?
-Du sa at han truet dere. -Følelsesmessig!
Det var fortsatt et ran, han var maskert.
Og kan vi være enige om at ord er våpen?
Så dere tilbød ham vin, ost og tapenade, og det var ikke noe våpen?
Høres ut som en heldig kunde.
Jeg skriver en rapport. Si ifra hvis dere har mer informasjon.
Ja.
-Du prakket på raneren flere ting. -Nei!
Jeg sa ingenting om våre årgangsviner baki.
Vi bør nok åpne ei slik flaske nå for å roe nervene.
Må ikke du jobbe?
Bra jobbet, folkens.
Kan jeg få mer popkorn? Vent, jeg tar selv.
Jeg ser at du har på deg medaljongen.
Har jeg det? Jaha.
Jeg tok feil, og jeg er lettet.
Da har du fortsatt favorittbildet av oss.
-I en låst mappe i mobilen. -Nei, det i medaljongen.
Dette er visst et bilde av Twyla.
Ja. Jeg la det der, for Twyla er en god venn av meg.
-Og Twylas mor? -Er hennes viktige venn.
-Du ga den til Twyla. -Jeg ville beholdt den.
Men den minnet om alt dumt jeg hadde gjort.
Og jeg manglet en julegave til Twyla.
Vi slutter å tenke på fortida og fokuserer på framtida.
Ja, Ted.
I den ånden må jeg avsløre at jeg ikke beholdt alt du ga meg.
-Det gjør ingenting. -Da vi slo opp...
...tok jeg med greiene til ovnen med dyr som skulle kremeres.
Lommeboka du ga meg var med, og jeg glemte å ta ut kortene.
Jeg var ett stempel fra en gratis sandwich.
Hvis det hjelper deg, så var det Davids lommebok.
Ser man det, John-John er hjemme.
-Ikke si at du ikke har sovet ennå. -Hvorfor tror du det?
Elskling, du må sove.
Lettere sagt enn gjort-
-når ens ektemann lengter etter en brevskrivende "amorata".
Du burde ha sovet og blitt klar i hodet-
-istedenfor å fly rundt og vise fram privatlivet vårt.
Da vi ble sendt bort fra hjemmet vårt og fikk ta med noen få eiendeler...
-...så valgte du de brevene. -Det stemmer.
-Hvem er kvinnen? -Å. Jaha.
Hvis du må vite det, så er hun veldig veldig for meg.
-Moira, du skrev brevene. -Det er ikke min håndskrift!
Uka i Sunrise Bay da Vivian Blake hadde ulykken sin.
Du hadde gips og fikk ikke ta den av. Du skrev med venstre hånd.
-Huleforskningsepisoden? -Nei.
Nei, da hun ble slynget opp gjennom et takvindu.
Se: "Jeg ligger her og kan ikke røre meg. Jeg savner deg."
Husker du ikke noe av det?
Til mitt forsvar så ba jeg om ekte smertestillende-
-for å leve meg inn i rollefigurens lidelser.
Hvorfor leser du dem nå?
Jeg savnet deg.
Da jeg leste brevene, føltes det som om du var her hos meg.
Du er så søt.
Dessverre må vi holde oss til min versjon.
-Hva? Hvorfor det? -Ingen får vite at jeg skrev dem.
Ingen får tro at jeg leser brev fra en annen kvinne.
Det gir deg litt skarphet. Nå kan ingen anklage deg for å være vanilje.
Hvem sier det?
Jeg forstår at dere begge har lest korrespondanse med voksentema-
-mellom et ekte par.
Ja, og slutt å snakke om det.
Derfor bør man brenne opp alt fra havarerte forhold.
Vi har ikke noe havarert forhold. Vi er fortsatt sammen etter 35 år.
Vær så god. Du ba om et lite glass, men jeg byttet det mot et stort.
Twyla, jeg må si at du ser veldig chic ut.
Det ser ut som tiaraen du hadde på din bat mitzva, Alexis.
En liten venn hjalp meg.
-Vi får snart bytte tilbake. -Nei da, jeg er fornøyd.
Hva fikk du ut av byttet?
Twylas stivbrors ID-brikker. Og ei fløyte.
-Har hun det bra? -Ja, hun sover bare.
Jeg er klar til å bestille.
Kan noen iallfall lukke øynene på henne?
Tekst: Anna Bjørshol www.sdimedia.com