John! Är du vaken, John?
-Vad händer? -Din resande aktris är hemma!
Jag vill inte jinxa nåt, men inspelningen var en triumf!
Bosnierna skrev "En enastående återupplivning av 'Kråkor har ögon'."
-Lite löst översatt. -Det låter underbart.
Gå inte upp, John.
Du hade säkert planerat nåt storslaget för min hemkomst.
Men då tar vi det lugnt.
Klockan är 03:30, du skulle komma vid middagstid.
Middagstid i Bosnien! Det var för flera timmar sen.
Vilken resa det har varit!
Den var bokad via Nairobi av nån anledning.
Sen fick vi inte lyfta på grund av en svärm gräshoppor.
Jag ville inte missa tredje bytet så jag tog bosniskt uppåttjack.
Jättestora piller, så jag tog bara ett.
Jag tog kanske två, för säkerhets skull.
För jag minns inte om jag tog det första!
Jag har varit vaken sen 08:00 för tre dagar sen, tidsskillnad inräknat!
Och jag är så glad att se dig.
Det låter som en mardrömsresa.
Vi packar upp imorgon och lägger oss och sover.
Bra idé.
-Barn! -Klockan är 03:30.
David? Alexis!
-Nej! Vem? -Vad?
Vad gör ni vakna såhär dags?
Jag vill inte störa, men mamma är hemma igen!
-Okej, godnatt. -Visst, jag kan berätta en historia.
Dag tre fastnade Hamza och jag i en hagelstorm.
Inte inatt, men tack.
Mamma har haft några jobbiga dagar.
-Moira, vi kan väl gå och lägga oss? -Het på gröten.
Gå.
Nej! Ingen skulle tro det här! De kan inte vara äkta!
Vad händer?
Istället för att sova inatt körde jag på.
Så blir det fyra dygn jämnt.
Jag organiserade om lite-
-och hittade kärleksbrev till din far från en annan kvinna.
-Okej. -Var inte förskräckt, Alexis!
Det finns säkert en logisk förklaring.
-Det gör det säkert. -Vissa är till och med roliga!
Var är det...? Här, läs det här.
"Käre John-John, jag ligger fast här, svettig."
"Det enda jag tänker på är natten ihop med dig, sängen skakade!"
Varför ska jag läsa det?
Innan din far träffade mig var han inte så kräsen.
Han hade en viss förkärlek för nattfjärilar.
Du vet om att jag inte har en terapeut längre?
Som du sa, det måste finnas en logisk förklaring.
Nej, du sa det. Tre gånger nu.
Det är bäst att vi lägger bort dem och tar en liten tupplur.
Du har rätt, Alexis. Du har alltid så rätt.
-Sådär. -Bra.
Bara några till, så att jag somnar.
Godmorgon, kan jag hjälpa dig?
Öppna kassan och ge mig pengarna.
-Våra pengar är inte till salu. -Jag rånar dig.
Jag misstänkte det...
Jag säger det en gång till.
-Du! Vart är du på väg? -Hit.
Ett litet problem, det finns i nuläget inga pengar i kassan.
Min partner är på banken och tar ut handkassan.
-Du då, vad har du? -En massa skulder.
Stoppa nånting i påsen!
-Vi har bara tygpåsar, går det bra? -Visst.
-Vill du ha vin? -Ja, stoppa sprit i påsen.
Dricker du rött eller vitt? Kanske kyld rosé från lagret?
-Jag hämtar. -Gå ingenstans!
-Vad mer? -Ost är gott med vin.
Plötsligt är hon säljare.
-Vill du ha lite ost? -Ja, jag tar lite ost.
Gud förbjude att han är specifik. Han får brie och cheddar.
-Tapenade är gott med brie. -Bra, tapenade.
-Har du dålig hy? -Visst, skynda er.
Varsågod.
Öppna dörren, han har händerna fulla.
-Ursäkta. Tack. -Tack.
Det känns som om vi gjorde nåt fel.
Så uppklädd du är, lille idrottaren.
Jag är klädd för vår joggingtur. Du kan nog inte springa i dem.
Jo, när jag var 21 och flydde från yakuza.
-Så, ingen joggingtur? -Jag har haft en traumatisk morgon.
Det sista jag vill göra är springa. Och förresten glömde jag bort det.
Vi sms:ade om det två gånger inatt och två gånger imorse.
Är allt som det ska?
Visst, förutom att jag har läst porriga kärleksbrev till min pappa.
-Vem behåller sånt? -Jag har kvar vissa saker.
Ska jag vara orolig?
Jag har kvar den vattentäta klockan Heather gav mig.
Jag frågade om jag ska vara orolig.
Det är romantiskt att ha kvar saker från gamla relationer.
Jag behöll saker från vårt förflutna.
-Ted. -Det har inte du.
Det har jag visst.
Säkert, du gör väldigt konstiga miner nu.
Jag har en lång lista med saker som jag har kvar.
Som vadå?
Typ, den tomma boken du gav mig.
-Anteckningsboken? -Ja! Anteckningsboken.
Och säkerligen några smycken.
Som en ring, eller...
-En medaljong? -Ja.
Den du gav mig. Den behöll jag mest.
Jag har aldrig sett den på dig.
-Jag är rädd för att tappa den. -Förståeligt.
Nu får du jogga, så ska jag skriva i min anteckningsbok.
-Du har aldrig gjort det, va? -Nej.
Men jag skrev en bokrapport om Davids dagbok, den var hemskt dyster.
-Jocelyn! -Moira! Du är tillbaka!
Gick du bara in?
Jag har knackat på din dörr sen tidernas begynnelse.
Men det är möjligt att jag inte knackade alls.
Det får vi aldrig veta.
-Jag måste bara hämta andan. -Jag med.
Du vet nog inte hur det är att berövas sin sömn.
-Jag har inte sovit på åtta månader. -Varför då?
Bebisen.
-Jag blev pånyttfödd i Bosnien. -Lika smärtsamt som min förlossning?
Musiken, Jocelyn. I Bosniwood, som branschen snart kallar det.
Jag hörde sån underbar musik-
-som jag måste lära Jazzagals!
Vill du höra mig sjunga en traditionell kärlekssång?
Gärna, men bebisen sover...
Den var ledsam.
Jag hade känt likadant om jag visste vad du sjöng.
-Vad är det här? -Gamla kärleksbrev.
Från en annan kvinna, och John har sparat dem.
Här har jag varit.
En gång hittade jag en väska med Rolands ex-flickväns gamla bh:ar.
Jag eldade upp dem. Förutom de som passade mig.
Det går inte att jämföra.
Det finns en logisk förklaring till det här!
Det finns det alltid.
Den här lilla fjärilen är en riktig skribent.
50 nyanser av Johnny Rose. Milda Matilda.
Jag har aldrig blivit rånad. Och jag kände folk i Brooklyn.
Det där var ett rån, va?
Vi blev väl rånade?
Nån gick ut med två påsar varor. Vad annars skulle man kalla det?
-Och han hade ett vapen? -Ja.
Säkert i fickan, för han använde båda händerna att bära ut påsarna.
-Du bara gav honom vinet. -Du gav honom hudkräm.
Vi vet inte hur han såg ut, kanske perfekt hy...
Hur kunde det hända? Jag var borta i 45 minuter.
-Är ni okej? -Ja, förvånansvärt nog.
-Inte jag. Jag är förskräckt. -Det är så ologiskt.
Vinet förstår jag, men vem stjäl en burk tapenade?
-Och brie? -Just det, brie. Stevie? Brie?
Om polisen inte tar honom så gör kolesterolen det.
Ni får berätta mer i detalj när polisen kommer.
Jag vet inte om det är nödvändigt att dra in polisen.
Om vi ska få ut på försäkringen så måste ni förklara för polisen.
Jag var egentligen därbak när allt hände.
Jag vill minnas att du var ganska med.
-Ni kan säkert pussla ihop det. -Ja...
Jag gillar din stil med smycken.
Du väljer några och bär dem tills du dör.
Haken på örhängena gick av så det går inte att ta av dem.
Jag har samma problem. Alla mina smycken är tråkiga.
Sa jag det?
Mina tjejkompisar och jag-
-brukade lägga alla våra diamanter på bordet och byta med varann.
Önskar att jag hade nån nu att byta med.
Det önskade jag som barn, när jag såg andra med sina familjer.
Där gav du mig en bra idé! Vi kan väl byta smycken?
Jag har en stor samling av farfars sjukhusarmband.
Mums.
Men jag älskar den lilla medaljongen.
Du gav mig den i julklapp och jag har den varje dag.
Jag undrar alltid hur jag skulle se ut i den.
-Vill du ha medaljongen? -Nej, jag gav den till dig.
Men vi kan byta.
Jag har en tåring som skulle passa dig.
Vi får inte ha sandaler på jobbet.
Men jag kan byta mot det armbandet.
Det här bytte jag till mig från Sienna Miller.
Hon tappade det på en Halloweenfest och jag behöll det.
Jag kan komma över på rasten så byter vi nåt mer.
Ja, Twy!
Jag tänkte ett smycke mot ett, men om du vill öppna upp det...
-Jag hjälper dig. -Tack, jag har den.
Nej, halsbandet.
-Jaha, nu? -Japp.
Vad gör du?
Snacket går att du ligger risigt till hos Moira.
Allt är bra med Moira. Jag trodde att hon skulle komma hem idag.
Alla gillar att tänka tillbaka.
Men gör dig av med bevisen. Vet du hur en bränd bygel luktar?
Jag vet inte vad du pratar om.
De eggande breven från fröken nattfjäril som Moira hittade.
-Hur känner du till dem? -Moira visar dem för alla.
Jocelyn har läst dem. Hon berättade om väldigt pikanta inslag, unge man.
-Visar Moira mina brev? -Jag pratade med Bob om det.
-Varför pratade du med Bob om det? -Vi vill rädda ert äktenskap.
Gwen tror att det är lönlöst. Att du är en sexmissbrukare.
Alla borde sköta sig själva och sluta rota i mina affärer.
Affärer, plural.
Det är ingen affär! Lås upp och dra upp persiennen.
Jag är på din sida, kompis. Om det inte spårar ur.
Då är jag på Moiras sida.
En slags luvtröja i polyester, låg kvalitet.
Färgen kan jag bara beskriva som aubergine.
Om han byter kläder, kan du beskriva hur han var byggd?
Jag skulle säga ungefär som jag.
-Det var att ta i. -I min målvikt.
De nämnde ett vapen.
-Kan ni beskriva vapnet? -Om han hade ett så var det dolt.
Det är svårt att beskriva ett dolt vapen.
Om vi hade kunnat beskriva det-
-så hade han inte gömt det särskilt bra.
Så ni vet inte hur det såg ut, eller om han ens hade ett?
-Ni sa att han hotade er. -Känslomässigt!
Det var fortfarande ett rån, han var maskerad.
Och kan vi enas om att ord är vapen?
Så du erbjöd honom vin.
Du gav honom ost och tapenade, och det fanns inget vapen?
Låter som en kund som hade tur.
Jag skriver en rapport, hör av er om ni har mer information.
Ja.
-Du trugade på rånaren saker. -Nej!
Jag sa inget om våra fina viner därbak.
Vi borde nog öppna en sån flaska nu, för att lugna nerverna.
Måste inte du jobba?
Bra jobbat, hörni.
-Kan jag få mer popcorn? -Visst.
Vänta, jag tar själv.
Jag ser att du har på dig medaljongen.
Har jag det? Jaha.
Jag hade fel, och jag är lättad.
För då har du kvar min favoritbild av oss.
-I en låst mapp i mobilen. -Nej, den i medaljongen.
Det här verkar vara ett kort på Twyla?
Jag satte in det där. För Twyla är en fin vän till mig.
-Och Twylas mamma? -Är hennes fina vän.
-Du gav den till Twyla. -Jag hade behållit den.
Men den påminde bara om allt dumt jag hade gjort.
Twyla gav mig en julklapp, och jag hade ingen.
Vi slutar tänka på det som var, och fokuserar på framtiden.
Ja, Ted.
I den andan måste jag avslöja att jag inte behöll allt du gav mig.
-Det gör inget. -När vi gick isär...
...tog jag grejerna till brännugnen med djur som skulle kremeras.
Plånboken du gav mig var med och jag glömde ta ut mina kort.
Jag var en stämpel ifrån en gratismacka.
Om det får dig att må bättre så var det Davids plånbok.
Ser man på, John-John är hemma.
-Säg inte att du inte har sovit än. -Varför tror du det?
Älskling, du måste sova.
Lättare sagt än gjort-
-när ens make trånar efter nån brevskrivande "amorata".
Du borde ha sovit och blivit klar i huvudet-
-istället för att springa runt och visa upp vårt privatliv.
När vi vallades från vårt hem, och bara fick ta med några få ägodelar...
-...så valde du de breven. -Det stämmer.
-Vem är kvinnan? -Oj. Jaha.
Om du måste veta så är hon mig väldigt kär.
-Moira, du skrev breven! -Det är inte min handstil!
Veckan i Sunrise Bay när Vivian Blake hade sin olycka.
Du hade gips och fick inte ta av det. Du skrev med vänster hand.
-Grottforskningsincidenten? -Nej.
Nej, när hon slungades upp genom ett takfönster.
Titta här: "Jag ligger här och kan inte röra mig. Jag saknar dig."
Kommer du inte ihåg nåt av det?
Till mitt försvar så bad jag om riktiga värktabletter-
-för att känna mig in i min rollfigurs lidande.
Varför läser du dem nu?
Jag saknade dig.
När jag läste breven kändes det som om du var här hos mig.
Du är för rar.
Tyvärr måste vi hålla oss till min version.
-Vad? Varför då? -Ingen får veta att jag skrev dem.
Ingen får tro att jag läser brev från en annan kvinna.
Det ger dig lite skärpa. Nu kan ingen anklaga dig för att vara vanilj.
Vem säger det?
Jag förstår att ni båda har läst korrespondens med vuxentema-
-mellan ett äkta par.
Ja, sluta gärna prata om det.
Därför ska man elda upp allt från tidigare, havererade relationer.
Vi har ingen havererad relation. Vi är fortfarande ihop efter 35 år.
Varsågoda. Du bad om ett litet glas men jag bytte mot ett stort.
Twyla, jag måste säga att du ser väldigt chic ut.
Det ser ut som tiaran du hade på din bat mitzva, Alexis.
En liten vän hjälpte mig.
-Vi får snart byta tillbaka. -Nej då, jag är nöjd.
Vad fick du ut av bytet?
Twylas styvbroders id-brickor. Och en vissla.
-Mår hon bra? -Ja, hon sover bara.
Jag är redo att beställa.
Kan nån åtminstone sluta ögonen på henne?
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com