-Är det baseboll idag? -Det skulle vara det, ja.
-Finalen? -Mästerskapet.
Samma sak. När ska jag komma och titta?
Det kanske inte blir nånting att titta på.
Gwen hoppade av. Hon ska träffa nån hon mötte på nätet.
Vi saknar en högerfältare.
-Kan du spela båda rollerna? -Positioner. Nej.
De vinner på walkover om vi inte har nio spelare.
De visar två Isabelle Huppert-filmer på biografen i Elmdale.
Jag måste hitta en nionde spelare.
Lycka till. Du är lite sent ute.
Spelaren behöver bara stå där.
-Har du frågat Ronnie? -Hon är med i det andra laget.
Och hon hatar mig efter renoveringen.
Det glömde jag bort.
-När du ändå ska dit och se på... -Absolut inte!
-Vi behöver bara en kropp. -Gå till bårhuset.
-Jag skyddar dig från flugor. -Jag har sprej.
-Du vet min åsikt om lagsporter. -Givet dagens politiska klimat...
...behövs inga fler motsättningar.
Har jag sagt att det blir grillfest efter matchen?
-Jag har några frågor. -Hur många gäller grillfesten?
De flesta. Hur snart efter matchen är grillfesten?
Får spelarna äta först och vem upprätthåller den regeln?
-Jag älskar dig, David. -Du säger det nu...
Jag och springa hör inte ihop.
Ingen kommer ens att märka att Stevie inte är där.
Det är inte problemet.
Ibland märker jag henne inte när hon står framför mig.
Vi får inte spela om vi inte har nio spelare.
Patricks lag får inte vinna på walkover, han ser ut som en tumme.
Ronnie!
Den glöden vill jag se ikväll på matchen.
Jag fick bra odds på oss som vinnare.
Vi måste ha ett lag för att vinna.
Jag har spelat lite i mina dagar.
Jag var vänsterfältare i skollaget.
-På college? -Nej, hebreiska skolan.
Vi var bara sju, men Flygande Latkes slutade på fjärde plats.
Mycket har förändrats sen du spelade, Johnny.
Till exempel är kriget över.
Ursäkta, jag trodde att ni behövde en spelare.
-Men glöm det. -Roland, han är vårt enda val.
Nej, vi kan låna Jocelyns hjärt-lungräddningsdocka.
-Vi tar med Johnny! -Jösses.
Bra! Och bara så ni vet så hade jag en stark kastarm.
Rabbin kallade mig Karl-Alfred.
Jag ringer Lorenzo och ändrar mitt vad.
Jag satsar allt på det andra laget.
Hej, gumman! Är pappa hemma?
Det är så spännande! Jag har aldrig varit med i en musikal.
Min kusin var med i "Riverdance" tills hon blev nedtrampad.
Jag var en av de första Pussycat Dolls.
Men jag fick inte vara med, jag var för söt.
-Det ska bli så roligt. -Twyla!
Jag visste inte att du ville bli skådespelerska.
-Det vill jag inte. -Okej, "artist".
Jag har bävat för det här i två dagar.
Som pjäsens stjärna bör du ändra din inställning.
Det här är ett stort misstag.
Sant. Många undrar varför jag inte fick huvudrollen.
-Men du gjorde dig förtjänt av den. -Jag provspelade inte ens.
Jag gillar inte uppmärksamhet. Jag kan inte tänka mig nåt värre-
-än att stå på scen inför en massa människor.
Chilla bara. Liknar det min första dag med Pussycat Dolls-
-så är det först knipövningar, sen Bellinis resten av dagen.
-Pressen är så stor. -Ta det lugnt, jag är med dig.
Som Nicole Scherzinger var för mig.
"Willkommen" och "bienvenue", välkomna till Cabaret!
Inte än.
Ni blir nog chockade-
-men den här produktionen är min regissörsdebut.
Du missar redan repliker.
Jag ska enbart inspirera, instruera och ta fram det bästa i er alla.
Jag tänker börja med våra lystna Kit Kat-tjejer!
Vi tog även med de av er som vill öva mer på dansstegen.
Jag vill mjuka upp mig och få in fotarbetet.
Jag vill att ni riktar blickarna...
...mot pjäsens bultande hjärta, vår Sally Bowles, miss Stevie...
-Budd. -...Budd!
Ni undrar säkert, lägger vi verkligen...
...den här enorma bördan på hennes smala axlar?
Ja! Jag är säker på att ni alla snart ser-
-det jag hoppas att jag tror att jag kanske får se i dig.
Tack.
När du ändå står upp kan du få börja med mig.
Vi skulle väl bara träffas idag?
I eftermiddag får ni träffa och umgås med scengolvet.
-Det här kallas monster på min rygg. -Helvete...
Bara så att du vet.
Jag hade en jättefin åskådarmundering för idag.
-Nu har jag på mig steppskor. -De heter cleats, och du är fin.
Tack, men det var inte såhär jag såg mig själv som platshållare.
Jag tänkte att vi kunde gå ut och kasta lite boll.
Handsken är brun. Skorna är svarta. Vad är det vi ska göra?
-Öva? -Öva på vad?
Jag ska bara vara en kropp.
-Hej, Patrick. -Hej, mr Rose.
-Vad gör du? -Vad gör du?
Patrick tvingar mig att vara med i laget.
Roland och Ronnie bad mig vara med i deras lag.
Och Ronnie som har skrutit om att laget är toppat!
Nu ser jag varför.
Tänk att se dig i lagdräkt igen, David.
-Igen? -Vi pratar inte om det.
David hade rekordet för träffad flest gånger av en boll.
Om det inte var med flit. Jag fick gå hem tidigare.
-Var ska han stå? -Höger flank.
Då ber jag alla slå bollen åt vänster.
Tack, men vi försöker stärka moralen.
Vi skulle precis gå ut och kasta boll.
Det låter kul.
-Jag oljar upp handsken och går med. -Usch, låt bli.
Det kommer att gå bra, David. Men jag borde inte ha slängt din hjälm.
-Finns den här i svart? -Du får låna min.
-Det. -Det.
Vi har slutat med spegelövningen.
Just det, förlåt.
-Det. -Var ett motell.
-Ett ord åt gången. -Okej.
Det.
Förlåt, jag är inte bra på det här.
Nån annan kanske ska hoppa in.
Utmärkt idé. Jag övar med Stevie. Så ser vi bättre vad som krävs.
-Vi kan låta nån annan prova. -Första ordet är givet. Säg "Det".
-Det. -Var.
-En. -Mardröm.
-Min. -Kidnappare.
-Var. -Styckmördare.
-Blir det alltid så dystert? -Jag hakar bara på din energi.
Det är bra, men du kan behöva finstämmas lite.
-Vi delar upp oss i grupper. -Allt är bättre än det här.
Så bra att du håller med. Jag delar upp oss. Ett. Två.
Ett. Två.
Två.
Två. Två.
Grupp två får göra lite rörelseövningar.
Vi fortsätter en mot en.
Tror du att vi kan byta plats?
Det vill jag faktiskt inte. Men, snart är det lunch.
Jag bara undrar när vi ska börja dricka Bellinis..
Var stark, babe.
Alexis, behövs det inte övas på rörelser?
Kom.
-Är du beredd? -Ja.
Kasta bollen i handsken nästa gång.
Det är en markboll. I en match-
-är det möjligt att bollen inte landar i din handske.
Får jag vara med och kasta?
Då slipper jag jaga bollen själv när jag "missar" Davids handske.
Jag vill inte att två coachar mig i nåt jag inte vill göra.
Det är för min skull, Karl-Alfreds arm är inte vad den en gång var.
-Ingen kallar dig Karl-Alfred. -Var med, Patrick!
Vänta lite nu. Johnny, vad händer här?
-Vi kastar bara lite boll. -Är David ersättaren?
-Du sa att laget var toppat! -Kul att se dig med, Ronnie.
David, är du bara med för att din pappa ska se bra ut?
Jag får ringa vadhållaren igen.
Det här är passiva trakasserier.
Vi ska hem till mig före matchen för drinkar och peptalk.
-Vill du med, Johnny? -Jag stannar nog här och värmer upp.
Det känns inte etiskt korrekt att du tränar med fienden.
-Han är inte fienden, han är min son. -Det finns inga söner i baseboll.
De flesta spelare är son till nån.
-Vad är jag, då? -Nej, han sa...
Lycka till, det lär ni behöva. Ja, jag tittar på dig.
Hon är inget fan av dig.
-Jag vill verkligen vinna. -Du sa att det bara var på skoj.
Det är på skoj, lite rivalitet är skoj.
Som när vi spelade mot katolikerna från Den Sörjande Moderns Klagan.
Sämsta hejaklacken nånsin.
Var lite medvetna.
Det är två grupper i rummet. Ljud färdas långt.
Men det är bra för dig, på scen måste du kunna sålla bort sånt.
Fokusera på bilden du ska frammana för mig.
Okej.
Jag är i stadshuset.
Jag har på mig min rutiga luvtröja.
Jag känner mig väldigt obekväm.
Levande. Djupt. Utmärkt, Stevie.
Övningen ber oss dock att erinra en traumatisk händelse i livet.
Du verkar beskriva det som sker nu.
Det gör jag.
Den rakbladsvassa kvickheten som gav dig rollen!
Moira. Grupp två tar fem.
Jag har inte tränat så hårt sen jag födde barn.
Bra, Jocelyn! Du utnyttjar till fullo din auktoritet som biträdande.
Men Stevie och jag skulpterar minnen.
Jag skulle behöva fem minuters rast.
Vi har redan småpratat i 30 sekunder-
-så ni får fyra och en halv.
Hej.
Jag ska ta mina fem, som börjar när vi har pratat klart.
Men jag vill prata med dig om Stevie.
Åh, Alexis. Jag anade att det här skulle komma.
Det måste vara svårt att se henne som Sally-
-när du kämpade så hårt för rollen.
Gud, nej! Jag hade aldrig kunnat lära mig alla replikerna.
Vad är det då som bekymrar dig?
Det här är ganska intensivt. Speciellt för Stevie.
Jag är snäll mot henne. Du skulle ha sett vad Rocky gjorde mot mig.
Första dagen var lerlöpning och gråtterapi.
Hon är inte du.
Hon verkar ångra att hon gick med och känner att det var ett misstag.
Varför tror du det?
Hon sa att hon ångrar det här och känner att det var ett misstag.
Med den attityden kommer hon ingenvart som skådis.
Hon är ingen skådis.
Du sa att du ska inspirera, instruera och ta fram det bästa i oss.
Om ändå vi hade en roll som diktafon.
-Jag säger bara. -Och jag hör dig.
Tack. Vi kan behöva det som är kvar av den här pausen.
Tack.
Två ifrån! Spelare på första och andra bas. Utefältarna in lite!
Jag vet inte vem det här är, lägg tillbaka honom i lådan.
Upp med handsken, David! Skydda ansiktet!
Johnny, coacha inte.
Var beredd.
Ta på ett förkläde och ge dem segern på ett silverfat.
Jag hjälper bara min son, han vet inte vad han sysslar med.
Jag kan höra dig.
Ronnie, slå den till höger.
Det är i princip ingen där, ingen tar den.
Det här fixar du.
-Du fixar det, David! -Flytta dig, David!
-Det är okej, jag tog den. -Det är inte okej.
Du sa att jag bara var en kropp på planen.
Inte en kropp som skulle fånga saker som kommer flygande.
-Jag går. -Ronnie är ute.
Inningen är slut, så du går åt rätt håll.
Bra, ta med min handske.
Knack, knack.
-Lag? -En brandman med ryggsmärtor?
Nej, gissa igen.
Knack, knack.
En dammsugarförsäljare?
Bob, kommunicera vad det står på papperet.
Har vi en klocka jag kan ringa i?
Jag vill inte vara ohövlig, men de skulle kunna äta middag nu.
Fortsätt knacka tills nån gissar vad eller vem du är.
Kom igen nu. Knack, knack.
Du och jag sitter över den här.
Vi avslutar på topp. Det är en pjäs, inte en arbete.
Nån som är ute i regnet!
Mrs Rose? Jag har funderat...
Det är första misstaget. Fundera inte, lita på din magkänsla.
Min magkänsla säger mig att jag är ute på för djupt vatten.
Att veta vilken magkänsla man ska lita på är nyckeln.
Du känner dig överväldigad.
Efter att ha reflekterat lite-
-slog det mig att morgonens övningar måhända var väl avancerade.
Det här är nytt för mig med.
Nån som jobbar med djur, fast inte en veterinär.
Vi gör det här tillsammans.
Låt mig dela en anekdot om min regissör...
-En man med minnesförlust. -Ja.
Kanske i senare ålder.
Nej, jag menar leken. Han är en man med minnesförlust.
Ja! Vad glad jag är att nån kom på det.
Jag glömde vad det var jag skulle göra härframme.
Nu måste du gå fram.
Det klarar jag nog av.
Tack.
-Vampyr! -Spöke! Spöktjej! Blödarsjuk!
-Kvinna med minnesförlust! -Nej.
Patrick! Jag vill inte sätta press på dig-
-men det är slutet av nionde. Två är ute och baserna är täckta.
Jag vet. Tack, Ronnie.
-Vems tur är det? -Det vet du.
Grillkillen gav mig några pommes.
Det är din tur, David. Försök bara göra en pitch hit.
Varför då? Det här är det enda jag är bra på.
-Du blev bränd sist... -Jag var när bollen sista slaget.
Sant, och det var bra. Men vi försöker vinna.
-Har vi en slagman eller inte? -Ja. Jag gör slagmanningen.
Jaha! Jättebra.
Håll er nära. Tänd grillen, vi käkar om ett par sekunder.
Alla håller tyst. Ronnie, kasta grejen.
Herregud, David! Spring!
Bra jobbat, min son!
Ta bollen, Johnny!
-Spring, David! Släpp slagträt! -Vad väntar du på, Johnny?
-Han kommer hem! -Hela vägen, David!
-Gick det bra? -Gjorde jag det?
Du gjorde det. Du gjorde det!
David Rose!
Det är min grabb!
Nästa gång vi behöver en spelare-
-ska jag be den blinda geten på mrs Divines gård.
Det är bara på skoj, Roland.
Karl-Alfred träffade sin son i ryggen.
Han återhämtade sig snabbt.
Jag slog vad vid sidan av-
-om huruvida Johnny skulle lägga sig så att sonens lag vann.
När man får en boll i ryggen, är man VIP då?
Nej, MVP. Och vi gör inte det här.
-Men om vi gjorde det? -Då är du VIP.
Förlåt om matchen tog fram tävlingsmänniskan i mig.
Honom vill vi inte se igen.
Men hade du gjort en homerun-
-om inte jag hade eldat upp dig? Du har aldrig sprungit så fort.
Jag kände doften av grillad mat.
Högre upp. Tack.
Text: Gunilla Hay www.sdimedia.com