Klokken er 08.15. Roland har ikke kommet ennå.
Kommer vi en halvtime for sent til presentasjonen, ler de av oss.
Du stresser meg, Mr. Rose. Og jeg drakk nettopp en flaske CBD-olje.
Vi må snart tilbake til butikken.
David. Din far og Stevie trenger all den hjelp de kan få.
-Hjelp? -Jeg sa "støtte", elskede.
Jetflyet er et veldig godt tegn.
Et jetfly? Får jeg bli med?
-Jeg kan bytte. -Du vil gjøre det veldig bra.
Ok, han er her.
Da drar vi, Stevie.
Stevie? Sørg for at de gir han mye alkohol på flyet.
Johnny! Se på meg! Jeg er deg!
Tenk at dressen din passer. Jeg er mye mer atletisk bygd.
Han ser ut som den dagen jeg traff han.
Han er nok like kjekk som han alltid har vært.
Gutter, i morgen kan butikken deres være offisiell leverandør-
-til Rosebud-motell over hele kontinentet!
Jeg tror på deg, Mr. Rose!
Du har mintpastiller i lomma, Rollie! Det var mye løk i...omeletten.
Adjø, conquistadorer! Vi stoler på... Nei, vi heier på dere!
Bare vink.
Kan vi slutte å tromme?
Jeg er ikke helt i form. Hopper privatfly alltid så mye?
Beklager, Stevie. Jeg er bare ivrig etter å komme i gang.
Jeg tror på dette teamet. Og vi har en idé her-
-som kan bli en fin juvel i Advantage Capital Assosiations portefølje.
-Er dere enige? -Enig.
Ja visst.
Mr. Rose? Ruth Clancy. Jeg er Mike Morrisons assistent.
-Det er en ære å møte deg. -Hei, Ruth. Kall meg Johnny.
Er det vann der vi skal? Jeg ble plutselig tørr i munnen.
Det er vann på styrerommet.
Mike har rost deg, Johnny, helt siden du tok kontakt med han.
Han er knust over at han ikke kunne delta på møtet.
Han måtte ta et fly til Johannesburg i siste øyeblikk.
Men han hilser.
-Vi kan alltids vente på han. -Han blir der i en uke.
Foreldrene mine tok meg ofte med til Rose Video da jeg var liten.
Jeg elsket å få gratis popkorn. Smart trekk.
Takk, Ruth. Det er viktig å gjøre opplevelsen mer personlig.
Jeg er helt enig.
-Hei. Ruth. -Stevie. Jeg liker kontorene deres.
-Kontor. -Takk.
Jeg skal følge dere til styrerommet.
Vil noen ha en mintpastill før vi går opp?
-Jeg ser på deg, Johnny. -Det går bra, Roland.
Her har du.
-Hva gjør du? -Bare en mindre omorganisering.
Det ser ut som du pakker.
Du ser noen kjære gjenstander plassert i en koffert-
-og trekker øyeblikkelig konklusjoner.
Pakker du ikke?
Det er bare en forholdsregel.
Gud forby at jeg nok en gang må evakuere-
-uten å kunne gå gjennom alt skikkelig.
Hvem skal evakuere deg?
Jeg, hvis faren din får grønt lys.
Og hvor blir du evakuert?
Kontoret ligger i New York, så man kan bare anta...
New York? Når skulle du fortelle det?
Eller ville du bare dra midt på natten?
Alexis, nevroser kler ikke en ung kvinne.
Hva skal vi gjøre, da? Skal du bare forlate oss her?
La oss ikke selge skinnet før bjørnen er skutt.
Avhengig av hva vi får tak i, har vi kanskje ikke et gjesterom.
Ok.
Interflix-kontoret ligger der, og de sa-
-at de vil snakke om å fortsette samarbeidet.
Gratulerer, Alexis.
Teknisk sett er det ikke nyheter, men det er veldig gode nyheter!
-Hei. Hva gjør du? -Jobber. Hva gjør du?
Jeg har pause. Hva gjør du egentlig?
Jeg ser på leieleiligheter i New York. Hva gjør du egentlig?
Jeg glemte lommebok, nøkler og mobil. Hvorfor gjør du det?
Når pappa skriver under på avtalen, flytter vi til New York.
Hæ? Hvem flytter til New York?
Mamma og pappa. Og jeg.
-Ville ingen inkludere meg? -Jeg fikk nettopp vite det.
Det er nok et dumt spørsmål, men hva om det ikke blir en avtale?
Du vet ikke dette, men når han sender en privatjet,-
-så betyr det at han er interessert. Stol på meg. Og Tiger Woods.
Ikke vær redd. Jeg visste at du ville få panikk,-
-så jeg ser etter en treroms. Ingen årsak.
Hva om mannen min og jeg ikke vil dele leilighet med deg?
David, finn en billig toroms et sted som ikke er Atlantic City.
Dette er mye å ta inn på en tirdagsmorgen.
Jeg må snakke med Patrick. Skal vi flytte butikken vår?
New York er et godt marked,-
-især hvis vi blir leverandør til de andre motellene.
Herregud, David, se her. Utsikt over parken.
Jeg får et eget bad.
Og soverommet ditt har en sånn seng som man feller ned fra veggen.
Vi er to. Vi tar det store soverommet.
Men jeg har mange kåper.
Jeg vil se Kerry Washington i dameversjonen av "12 edsvorne menn".
Jeg må hente deg ned på jorda et øyeblikk.
Du får aldri tak i billetter, men jeg elsker entusiasmen din.
Jeg må tilbake på jobb. Jeg snakker med Patrick,-
-og så møtes vi igjen, for vi har mye å gå gjennom.
Tenk om vi ikke er enige om innredningen, lysene og liknende?
Helt klart.
Jeg vil ikke bli for oppspilt,-
-men jeg vil prøve å vinne billetter til Kerrys show.
Elle Fanning skal være utrolig som formann.
Herregud.
Dette er Mr. Rose og kollegene hans.
-Gulvet er deres. -God ettermiddag, alle sammen.
Jeg skulle gjerne sagt "lenge siden,"-
-men Mike er ikke her, og vi har nettopp møtt hverandre.
Fint at du er her. Bryce Wilson. Min partner Tripp Campbell.
-Si hei til Advantage Capital. -Hei.
Jeg håper jetflyet holdt Johnny Rose-standard.
Men i dag er nok økonomi egentlig Johnny Rose-standard.
Det var litt av et fall.
Det kunne skjedd hvem som helst.
Men takk for at dere fløy oss hit i dag.
Det var Mikes idé.
Han skammet seg fordi han ikke kunne være her.
-Kanskje vi skal sette i gang. Hei. -En ekte daglig leder.
Først vil jeg presentere dere for teamet mitt.
Stevie Budd og Roland Schitt. Og vi er Rosebud Motel Group.
Vi har lest informasjonen dere sendte.
Dere vil kjøpe opp lokale motell og selge en boutiqueopplevelse.
Det stemmer.
Stevie, kan du gå gjennom prognosene?
Ok.
Så...
Dere tenker kanskje:
"Motellene er små. Hvordan og hvorfor bør vi investere?"
Det er et godt spørsmål.
Det håper jeg. Det er derfor vi er her.
Her er grunnen:
For øyeblikket er mer enn 250 000 motell til salgs i USA.
Det er dessverre en døende bransje, men den har fortsatt potensial.
Bruk gjenopplivingsmodellen vår...
Gjenoppliving.
Skal jeg vente til den gå videre?
Firmaet er verdt milliarder, men teknologien virker fortsatt ikke.
-Jeg kontakter IT-avdelingen. -Pumper dere inn pollen her?
Kan jeg få litt vann?
-Jøss! -Roland! Hva driver du med?
La oss ta fem minutters pause.
Ingen fare. Vi tørker opp.
-Bra. -Beklager, Mr. Rose.
Nei, du trenger ikke beklage. En pause er nok en god idé.
Sånn.
RÅDHUS
Jenter! Dette var ikke nødvendig.
Jocelyn, jobber du ekstra som offentlig utroper?
-Nei, Moira... -Ditt uskikkelige fjols.
Ja, det er sant. Mennene våre, med min mann i teten,-
-befinner seg i New York City-
-for å selge virksomheten til de store selskapene.
Jøss, så spennende!
-Går de på M&M-butikken? -Skal jeg?
Derav vår nært forestående flytt til Det store eplet.
-Unnskyld? -Jeg har ikke sagt noe ennå, Moira.
Hvorfor holder dere fest?
Grace flytter til Elm Valley.
Det er derfor det står "Farvel, Grace" på kaka.
Jaha, jeg trodde dere pekte ut en av mine viktige attributter.
Ok, vi får glatte over det til Grace kommer.
-Jeg er her. -Ja, det er du! Grace!
Med ditt feige smil.
Jeg vil savne deg mest av alle sammen.
Er det ikke litt for tidlig å snakke om alt dette?
Nei, ikke vær redd, Jocelyn. John ligger flere tiår foran dem.
Ok, da føles det litt bedre.
Jeg likte ikke Rolands melding, men jeg legger for mye i det.
Har du mottatt korrespondanse? Hva er det?
-Et tegnet hode som eksploderer? -Det ser ut som tre hoder.
Folks hjerner eksploderer. Hva er problemet?
Når Rollie sender den emojien, pleier han å være ille ute.
Ja, jeg får mange av dem under kommunestyremøtene.
Nei, hør nå, Jocelyn. Det må bli en avtale.
Det må det bare, for det finnes ikke noe alternativ.
Ok? Så enkelt er det.
Du klemmer håndleddet mitt veldig hardt, Moira.
Ok, nå fortsetter vi å feire Grace.
-Jeg er Grace. -Jeg vet det.
Men hun... Du feirer ikke nok.
Nei.
Du brukte ikke lang nok tid.
Ok, har jeg en overraskelse til deg?
Jeg vet ikke. Har du det?
Nei, men du kan få en halv muffins.
-Men hvorfor tok det så lang tid? -Sitter du ned?
Tydeligvis ikke. Hva skjer?
Som vi vet, er de i New York for å dra i land en avtale.
-Har de dratt i land avtalen? -Nei, de prater med folk om det.
Uansett, når avtalen går gjennom,-
-vil de tydeligvis flytte til New York.
-Vent, hvem? Foreldrene dine? -Ja, og Alexis.
Du virker litt for glad for det.
-Vi flytter sammen med dem. -Hæ?
Alexis har sett på leiligheter til oss.
Den ene var med i sesong 3 av "Sex og singelliv".
Jøss.
-Jeg vet ikke hva jeg skal si. -Ja, jeg ble også overveldet.
David... Butikken vår ligger her.
Ok. Hva da? Vil du ikke flytte?
Jeg vet ærlig talt ikke...
Du vil rykke opp livet vårt med røttene, og det forvirrer meg.
Ok... Men akkurat nå er det bare prat.
Det er ikke sikkert avtalen går gjennom,-
-og da er dette bare bortkastet tid...og rynker i pannen.
Jeg trodde du ville bli glad.
Kan en halv muffins hjelpe?
Jeg er ikke sikker.
Ok, du tok den. Det er et godt tegn.
Vi kan ikke la den dårlige starten ødelegge det vi er her for.
-Og hvorfor er vi her, Stevie? -Vi har en idé.
Nei, vi har en god idé.
-Og de bør føle seg... -...heldige for at vi kom.
Unnskyld at jeg forstyrrer, men vi er i gang igjen.
Fint.
Ok, nå gjelder det.
Jeg kom inn to under par. Og da lå banen halvt under vann.
Det ødela hele turen. Forferdelig.
Hvilken bane?
-Ocean Course, Kauai. -Hvilket hotell?
Vi har en villa på St. Regis.
Fint. Jeg har bodd der flere ganger.
La meg spørre: Hvor mange av dere har bodd på motell?
Motell er små hotell, uten golfbaner i tilfelle dere...
Fint, da vet dere det.
Når jeg sier "motell", hva tenker dere da?
Slitt? Skittent? Utrygt?
Ja, noe sånt.
Jeg pleide å tenke det samme.
Jeg så motell som en siste utvei, den fryktede overnattingen.
Men jeg tok feil.
Motell har potensial til å tilby et vindu-
-til småbylivets unike sjarm.
Og det er akkurat det Rosebud Motel Group vil gjøre.
Åpne det vinduet, og gjenopplive det klassiske motellet.
Maler og støver man av gamle møbler, er man langt på vei.
Ja. Belegget har økt med 400 prosent siden vi begynte å annonsere.
-Og vaske. -Kan vi gjøre det med ett motell...
...forestill dere da hva vi kan gjøre med 10 000.
Jeg ber ikke om en god gjerning. Jeg kommer hit med en mulighet.
Det er penger i disse motellene.
Lurer dere på hvordan jeg kan være så sikker?
Familien min og jeg har bodd på et motell de siste tre årene.
Jeg ville ikke byttet det mot noe.
Så sterkt tror jeg på denne ideen.
Som Stevie kan bekrefte:
Kan familien min trives på et motell, kan alle gjøre det.
Og jeg håper at familiene deres snart får oppleve kjærligheten-
-og de enkle gledene man opplever bare på én natt-
-på et Rosebud-motell.
Der alle opphold føles som hjemme.
Takk for oss.
Mr. Rose! Det var kjempebra!
Så du ansiktene deres? Jeg tror de likte det.
Til og med jeg ble imponert. Jeg trodde du hadde ødelagt det.
Har ikke du en stresskoffert?
Når Johnny imponerer meg, blir jeg forvirret og glemmer hva jeg gjør.
Hva hadde du i den?
Ingenting. Jeg skulle se skremmende ut, så jeg tok den med.
-Jeg henter den. Vi ses der nede. -Du var god, Mr. Rose...
Først en videobutikk og nå en motellkjede.
Skal han gjenoppfinne personsøkeren?
Jeg glemte stresskofferten min.
Ikke glem den.
Vet dere hva det krevde av Johnny Rose-
-å komme tilbake og gjøre dette etter så lang tid?
Dere bør skamme dere.
Dere bør alle skamme dere.
Jeg kom på at det er dere som flyr oss hjem,-
-så jeg beklager utbruddet, men jeg angrer ikke på det.
Mannen er en legende.
Familie!
-Hva skjer? -Ingenting, David!
Jeg er bekymret for faren deres.
Dere oppmuntret han ikke nok før han dro!
-Jeg lagde et kort. -Jeg sa: "God tur".
Vi må gjøre noe. Gi han energi.
-Hender, barn. -Hva skjer?
-Vi bør nok knele. -Du skremmer meg.
Vær så snill.
-Ok, ber vi? -Ikke vær dum.
Til den det måtte gjelde: Det er en mann der ute.
Mannen min. Han prøver å gjenoppbygge det vi har mistet.
Unnskyld. Han er 1,78, snakker sakte...
-Ok, de har nok skjønt det. -Det er vår tur til å bistå han.
Det føles litt desperat.
-Kan vi slippe? -Nei!
Han har jobbet hardt mens vi andre har drevet dank.
-Det synes jeg ikke. -Det stemmer ikke.
Jeg bønnfaller deg, formidle følgende:
John, min macho mann...
Du fortjener ikke enda en fiasko.
-Hva skjer? -Jeg vet ikke. Bare spill med.
John, vi er her for deg.
Alexis, hånden din er tørr som høstløv.
Jeg er bare glad for at det er over.
Disse rommene er aldri lette, men du stilte opp for meg.
Ok, jeg har stresskofferten min. Hvor er bilen?
Vi har noen minutter på oss, Roland. Bilen har ikke kommet ennå.
Jeg gleder meg til champagne på flyet.
Vi kan endelig slappe av.
Ikke ta det på forskudd, Johnny.
-Mr. Rose. -Ruth.
Glemte vi noe mer?
Du trenger ikke vise oss døra. Kom, folkens.
Jeg ville bare takke dere personlig for presentasjonen.
Bare hyggelig.
Det virket som vi gjorde inntrykk der inne.
Ja, men de vil ikke gå videre med idéen.
-Hvordan vet de det allerede? -Ingen fare.
De har takket nei til tusen gode ideer.
Jeg var der da de sa nei til Uber.
Ja...
Da er vi nok ferdige her.
Jeg bør ikke si dette på firmaets eiendom,-
-men to av deleierne og jeg vil starte et eget byrå.
Vi har teamet og kapitalen og starter opp neste måned.
Dette er et perfekt prosjekt for oss.
Jeg bør nok høre hva Mike sier først.
Jeg tror du bør høre på henne.
Tro meg, de der oppe fortjener ikke å gjøre forretninger med deg.
Mr. Rose, jeg tror på henne.
Vi vil gjerne spise lunsj og høre mer om ideen.
Ok, jeg hører enda et kjøretøy. Grovere dekk.
Herregud, de kommer når de kommer.
Er det...? Kan det være limousinen deres?
Det er dem.
Når faren deres vil si det selv, kan det gå begge veier!
-Trusselen om fiasko er inhuman! -Nei, det er spennende!
Det er som "Deal or no deal", bare med resten av livene våre.
John, nei!
Er du en forretningskvinne nå?
Det kan du tro.
Jeg dro i land avtalen! Det var egentlig jeg!
Vi greide det! Vi greide det alle sammen.
Zhampagne! Zhampagne til alle!
Vi har bare champagne.
-Champagne til alle! -Ja!
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com