PROMETEU A FURAT FOCUL DE LA ZEI
ȘI L-A DAT OAMENILOR.
PENTRU FAPTA SA A FOST ÎNLĂNȚUIT DE O STÂNCĂ
ȘI TORTURAT PE VECIE.
Domnule dr. Oppenheimer!
1. FISIUNEA
Domnule dr. Oppenheimer!
Pentru început, cred că vreți să citiți o declarație.
Da, dle judecător.
- Nu suntem judecători, dle doctor. - Nu.
Sigur că nu.
Membri ai comisiei de securitate,
așa-zisele informații nefavorabile din rechizitoriul dv.
nu pot fi înțelese cu adevărat
decât în contextul vieții și muncii mele.
Cât a durat mărturia lui?
2. FUZIUNEA
Sincer, am uitat.
Toată audierea a durat o lună.
Un chin!
Am citit doar stenogramele.
- Cine vrea să-și justifice toată viața? - N-ați fost de față?
Ca președinte, îmi era interzis.
Chiar o să întrebe despre asta?
- Au trecut mulți ani. - Patru ani...
Cinci.
Țara încă e divizată în privința lui.
Comisia o să vrea să vă afle opinia.
Senatorul Thurmond m-a rugat să vă spun să nu vă simțiți judecat.
Nu mă simțeam, până să spui asta.
- Dle Strauss... - Amiral.
Amirale Strauss, e doar o formalitate.
Președintele Eisenhower v-a rugat să faceți parte din guvern.
Senatul e obligat să vă confirme.
Și dacă-l pomenesc pe Oppenheimer?
Când o s-o facă, răspundeți cinstit.
V-ați făcut datoria, e clar pentru orice senator.
O să fie neplăcut.
Cine vrea să-și justifice toată viața?
De ce ați părăsit SUA?
Voiam să studiez noile principii fizice.
N-o puteați face aici?
Parcă Berkeley avea cel mai bun departament de fizică teoretică.
Da. După ce l-am creat eu.
Dar mai întâi a trebuit să merg în Europa.
Am fost la Cambridge, să studiez cu Patrick Blackett.
Ați fost mai fericit acolo decât în America?
- Mai fericit? - Da.
Nu.
Mi-era dor de casă...
eram imatur emoțional,
tulburat de viziunile unui univers ascuns.
Jalnic în laborator.
Dumnezeule, Oppenheimer!
N-ai dormit deloc?
De la capăt!
Trebuie să merg la prelegere.
De ce?
E cu profesorul Niels Bohr.
La naiba! Uitasem.
Bine. Să mergem!
Tu nu, Oppenheimer.
Tu acoperă plăcile alea!
Le vezi?
Nu uita să faci curat!
CIANURĂ DE POTASIU
Fizica cuantică nu e un pas înainte,
e un nou mod de a înțelege realitatea.
Einstein a deschis ușa, acum privim dincolo de ea
și vedem o lume ascunsă în a noastră.
O lume a energiei și paradoxului, pe care nu oricine o poate accepta.
Da, cu siguranță.
Te simți bine?
Niels, ți-l prezint pe J. Robert Oppenheimer.
De la ce vine J-ul?
De la nimic, se pare.
Ai fost la prelegerea mea. Ai pus singura întrebare bună.
N-am negat că ar fi perspicace.
Dar munca lui în laborator lasă de dorit.
- Ați ținut prelegerea... - Și la Harvard.
Și ai pus aceeași întrebare.
De ce ai pus-o iar?
Nu mi-a plăcut răspunsul dv.
Ți-a plăcut mai mult ieri?
Mult mai mult.
Poți să ridici piatra fără să te aștepți la șarpele de sub ea.
Acum ești pregătit.
Nu-ți place în laborator?
Lasă Cambridge-ul, cu eprubetele și poțiunile sale!
Du-te undeva unde te lasă să gândești!
Unde?
La Göttingen.
- La Born? - Da.
Du-te în Germania, studiază cu Max Born!
Învață fizica teoretică!
O să trimit eu vorbă.
Are viermi.
Cum stai cu matematica?
Prost, pentru ce vrea să facă în fizică.
Algebra e ca o partitură.
Întrebarea nu e dacă știi să citești notele,
ci dacă auzi muzica. O auzi, Robert?
Da, o aud.
TĂRÂMUL PUSTIIT DE T.S. ELIOT
Stravinski RITUALUL PRIMĂVERII
Senatorul din Wyoming.
Dle amiral Strauss,
mă interesează relația dv. cu dr. J. Robert Oppenheimer.
L-ați cunoscut în 1947?
Corect.
Erați șeful Comisiei pentru Energie Atomică?
Da, dar l-am cunoscut pe Robert când eram membrul comitetului director
la Institutul pentru studii avansate de la Princeton, fiindcă...
după război era cunoscut ca un mare fizician, iar eu
eram hotărât să-l aduc la conducerea Institutului.
Dle dr. Oppenheimer, sunt onorat!
Dle Strauss.
Se pronunță „stros”.
Oh-ppenheimer, Oppenheimer...
Oricum ați pronunța, se știe că sunt evreu.
Sunt președintele templului Emanu-El din Manhattan.
„Stros” e pronunția sudistă.
În fine, bun-venit la Institut! Cred că ați putea fi fericit aici.
Da, o să vă placă drumul la muncă.
Postul include acea casă pentru dv., soția dv.
și cei... Doi copii aveți?
Da, doi.
Vă admir mult munca.
Sunteți fizician, dle Strauss?
Scuze, aici se ia ceaiul la ora 4:00.
Nu, n-am studiat fizica sau alte domenii, m-am ridicat prin puteri proprii.
- Știu cum e. - Serios?
Și tata era la fel.
Ăsta e biroul dv.
Acolo își petrece mai toate după-amiezele.
Mereu m-am întrebat de ce nu l-ați inclus în Proiectul Manhattan.
Geniul științific al vremurilor noastre.
Al vremurilor lui.
Einstein a publicat teoria relativității acum peste 40 de ani.
Dar n-a îmbrățișat lumea cuantică pe care a dezvăluit-o.
„Dumnezeu nu joacă zaruri. ”
Întocmai.
Nu v-ați gândit să studiați fizica, dle Strauss?
Am avut oferte, dar am preferat să vând pantofi.
Lewis Strauss a fost cândva un mărunt vânzător de pantofi.
Nu, doar vânzător de pantofi.
- Mi-ar plăcea să vi-l prezint. - Nu e nevoie.
Îl cunosc de mulți ani.
Albert!
Ce s-a întâmplat? Ce i-ați spus?
N-are nimic.
Dle Strauss, trebuie să știți ceva despre trecutul meu.
Ca președinte al CEA, am acces la dosarul dv. L-am citit.
- Nu sunteți îngrijorat? - Nu.
De ce aș fi, după câte ați făcut pentru patrie?
Vremurile se schimbă, dle Strauss.
Scopul Institutului
e să ofere un adăpost minților independente.
Adică dv. Sunteți perfect pentru postul ăsta.
Atunci, o să mă gândesc la ofertă.
Ne vedem mâine, la ședința CEA.
E unul dintre cele mai prestigioase posturi din țară.
Da, și drumul la birou e grozav.
De asta îl iau în calcul.
Dr. Oppenheimer v-a atras atenția asupra fostelor sale asocieri
înainte să-l numiți?
Da.
Și asta nu v-a îngrijorat?
Atunci mă întrebam ce i-a spus
lui Einstein, de s-a supărat pe mine.
Dar ulterior?
Știm toți ce s-a întâmplat ulterior.
Pe perioada șederii în Europa
v-ați întâlnit cu mai mulți fizicieni din alte țări.
Așa e.
Inclusiv cu ruși?
Nu-mi amintesc de niciunul.
Dacă-mi permiteți să-mi continui declarația...
Dle Robb, o să aveți destule ocazii să puneți întrebări.
După Göttingen, m-am mutat în Leiden, în Olanda,
unde l-am cunoscut pe Isidor Rabi.
Scuzați-mă!
Un american ține un curs de fizică nouă? S-o văd și pe asta!
Și eu sunt american.
Ce surpriză!
Să-mi spui dacă vrei să te ajut cu traducerea.
Stai puțin, ce zice?
Nu, mulțumesc.
E drum lung până la Zurich.
Dacă mai slăbești un pic, dispari.
Eu sunt Rabi.
Oppenheimer.
Ți-am ascultat prelegerea despre molecule. Am înțeles-o parțial.
Suntem doi evrei din New York. Cum de vorbești olandeză?
M-am gândit s-o învăț când am ajuns aici, semestrul ăsta.
Ai învățat în șase săptămâni cât să ții o prelegere despre mecanică cuantică?
Am vrut o provocare.
Fizica cuantică nu-ți ajungea?
- Schvitzer. - Schvitzer?
Fanfaron.
Ai învățat olandeză în șase săptămâni, dar nu știi idiș?
În cartierul meu nu se prea vorbea.
Du-te naibii!
Ți-e dor de casă?
Și încă cum!
Ai senzația că nu suntem tocmai bineveniți aici?
Noi, fizicienii?
- Amuzant! - Nu în cadrul departamentului.
Sunt toți evrei.
Mănâncă!
Trebuie să vorbești cu un german.
- Heisenberg. - Exact.
Am putea presupune că, dincolo de lumea cuantică,
se ascunde o lume reală, în care cauzalitatea e valabilă,
dar asemenea speculații par,
sincer să fiu, inutile. Mulțumesc.
O zi bună!
- Minunat! - Mulțumesc.
Dr. Oppenheimer.
Da, Oppenheimer. Mi-a plăcut lucrarea dv. despre molecule.
Probabil pentru că e inspirată de munca dv.
Dacă vă mai inspir, să-mi spuneți! Putem publica ceva împreună.
Trebuie să mă întorc în America.
De ce? Mecanica cuantică nu e luată în serios acolo.
Tocmai de asta.
Tânjește după canioanele din Manhattan.
Canioanele din New Mexico.
Sunteți din New Mexico?
Nu, din New York. Dar eu și fratele meu avem o fermă lângă Santa Fe.
De acea parte a Americii mi-e dor.
Atunci, duceți-vă acasă, cowboylor!
Doar el. Eu și caii nu ne înțelegem.
Mi-a părut bine.
L-ați mai întâlnit apoi pe Heisenberg?
Nu personal, dar...
puteți spune că drumurile noastre s-au intersectat.
După întoarcere, am acceptat posturi la Caltech și Berkeley.
Mă descurc, e în regulă.
LABORATOR DE RADIAȚII
Dr. Lawrence, presupun?
Tu trebuie să fii Oppenheimer.
Da.
Am auzit că vrei să deschizi o secție de teorie cuantică.
Am deschis-o alături.
Acolo te-au trimis?
Eu am vrut acolo, ca să fiu aproape de experimentaliști.
Teoria are limitele ei, nu?
Construim un aparat care să accelereze electronii.
Magnific!
Vrei să ne ajuți?
Să-l construiți? Nu.
Nu. Dar lucrez la teorii pe care să le testez cu el.
Când începi să predai?
Primul e peste o oră.
Seminar?
Student.
Ai doar un student?
Predau ceva la care nimeni de aici nici n-a visat.
Când oamenii o să afle ce putem face cu ea...
N-o să existe cale de întoarcere.
Cred că am greșit...
- Dl Lomanitz? - Nu.
Da.
Aici e. Te rog!
Ia loc!
Ce știi despre mecanica cuantică?
Cunosc elementele de bază.
Atunci, înveți greșit.
Lumina e formată din particule sau unde?
Mecanica cuantică spune că din ambele. Cum e posibil?
- Nu e. - Nu e.
Dar este. E un paradox, dar funcționează.
Așa...
Mulțumesc.
Dle Lomanitz... O să fie bine.
Dle Snyder!
Să ne gândim la o stea.
O stea. Un cuptor uriaș, în spațiu,
focul e propagat spre exterior, împotriva propriei gravitații.
În echilibru.
Dar, dacă acel cuptor se răcește și gravitația câștigă, se contractă.
Densitatea crește.
Corect.
Sporind gravitația.
Și sporind densitatea.
- Și? - E un cerc vicios până când...
care e limita?
Nu știu.
Vezi ce ne spune matematica!
Îți garantez că e ceva cu totul nou.
Eu?
Da, ești mai bun la matematică decât mine.
Dosarul d-rului Oppenheimer conținea detalii ale activității sale la Berkeley.
De ce i-au făcut un dosar d-rului Oppenheimer înainte de război?
Asta trebuie să-l întrebați pe dl Hoover.
Vă întreb pe dv., dle amiral Strauss!
Presupun că are legătură
cu activitățile sale politice de stânga.
SÂMBĂTĂ, ORA 14 DEMONSTRAȚIE PENTRU SPANIA LOIALISTĂ
Nu-i lăsa să facă politică în școală, Oppie!
Eu am scris asta.
Lawrence, susții revoluția în fizică.
Nu vezi că e peste tot?
Picasso, Stravinski, Freud, Marx.
Suntem în America, Oppie.
Am avut o revoluție.
Serios, nu veni în laborator cu așa ceva!
În afara laboratorului, administratoarea mea organizează un grup de discuții. Vii?
Am cunoscut scena politică din Berkeley.
Sunt doar studenți la filozofie și comuniști care discută despre integrare.
Nu-ți place integrarea.
Vreau să votez pentru ea, nu s-o dezbat.
Mai ales vinerea. Hai să mâncăm!
Mă întâlnesc cu fratele meu acolo.
Cum au ajuns aceste activități în atenția FBI-ului?
Dacă-mi amintesc eu bine,
FBI-ul nota numerele mașinilor din fața adunărilor comuniștilor
și așa au descoperit numele lui.
- Te-am prins! - Dumnezeule!
- Iartă-mă! Salut, frate! - Frank!
O știi pe Jackie.
Bună seara!
Haide!
Acolo!
Robert, ți-l prezint pe Chevalier.
Dr. Haakon Chevalier, dr. Robert Oppenheimer.
- Îmi pare bine. - Asemenea. Fratele meu mai mic, Frank.
- Și ea e... - Salut!
Tot Jackie.
Bună, Tot Jackie!
Chevalier, de la limbi străine?
Reputația te precede.
- Ce ai auzit? - Scuză-mă!
Că predai o abordare nouă și radicală a fizicii,
pe care n-am cum s-o înțeleg, dar nu știam că ești în partid.
- Nu sunt. - Nu încă.
Eu și Frank vrem să ne înscriem.
- Chiar spuneam... - Susțin multe cauze.
Războiul Civil Spaniol?
O republică democratică cucerită de gorile fasciste. Cine n-ar susține-o?
Guvernul nostru.
Consideră socialismul mai periculos decât fascismul.
Nu pentru multă vreme. Uite ce le fac naziștii evreilor.
Trimit bani colegilor germani ca să emigreze.
Trebuie să fac ceva.
Munca mea e foarte abstractă.
La ce lucrezi?
La ce se întâmplă cu stelele când mor.
Stelele mor?
Dacă mor,
se răcesc și se micșorează.
Cu cât e steaua mai mare, cu atât e mai violent sfârșitul ei.
Gravitația devine atât de concentrată, încât înghite tot.
Totul, chiar și lumina.
E posibil așa ceva?
Calculele spun că da.
Dacă putem publica o lucrare, poate că un astronom va găsi dovezi.
Dar acum am doar o teorie care nu afectează viețile oamenilor.
Dacă trimiți bani în Spania, fă-o prin intermediul Partidului Comunist!
Așa o să ajungă în prima linie.
Mary m-a trimis cu astea.
Eu sunt Jean.
Robert.
Haakon Chevalier. Ne știm de la întrunirea de la Serber.
Da, așa e.
Mulțumesc.
Robert spune că nu e comunist.
Atunci, nu știe destule despre mișcare.
Am citit toate trei volumele din Capitalul. Se pune?
Ești mai informat decât mulți membri de partid.
O lectură bombastică. Sunt unele idei bune...
„Posesiunea înseamnă furt. ”
„Proprietatea. ”
- „Proprietatea”? - Nu „posesiunea”.
Scuze, am citit cartea în germană.
Ei bine...
Nu e vorba despre carte.
Ci despre idei. Și pari neimplicat.
Sunt implicat în gândirea liberă care poate ajuta lumea.
De ce să te limitezi la o dogmă?
Ești fizician. Alegi regulile după bunul plac?
Sau folosești disciplina pentru a-ți canaliza energiile către progres?
Prefer să nu fiu închistat.
Faci mereu ce cere partidul?
Nici mie nu-mi place închistarea.
Ce e?
Stai!
E surprinzător.
Ce?
Pentru un fizician.
Tu ai doar Freud în bibliotecă?
Sunt de înclinație...
Jungiană?
Te pricepi la psihanaliză?
Am avut niște probleme la Cambridge, la postuniversitară.
Te ascult!
Am încercat să-mi otrăvesc profesorul.
Îl urai?
Îmi plăcea foarte mult.
Aveai nevoie de sex.
Terapeutul a avut nevoie de doi ani, dar nu s-a exprimat atât de succint.
Ai convins lumea că ești mai complicat decât ești de fapt.
Toți suntem suflete simple.
Eu nu sunt.
Ce-i asta?
Sanscrită.
Cunoști limba?
O învăț.
Citește asta!
În partea asta, Vishnu își dezvăluie trupul cu multe brațe...
Nu.
Citește cuvintele!
„Și acum devin Moartea.
„Distrugătoarea lumilor. ”
Aici e bine.
Trece furtuna până în zori.
Aerul se răcește peste noapte și în zori se înseninează.
Haide!
Mă însor.
- Felicitări, Frank! - Mulțumesc.
Cu Jackie?
Da, cu Jackie.
Chelnerița.
Oppie, ai dreptate. S-a mai potolit.
Mă duc să mă uit la stele.
Preamărești omul de rând,
dar Jackie nu e suficient de bună pentru tine?
Ne înscriem în partid,
dar tu ești dezamăgit. De ce?
Fiindcă trebuia să fie chestia ta?
Eu nu m-am înscris în partid.
Și nici tu nu trebuia să te lași convins de ea.
Jumătate dintre profesori sunt comuniști.
Nu jumătatea mea.
Sunt fratele tău, Frank, vreau să fii precaut.
Și eu vreau să-ți rup gâtul.
Nu-mi trăiesc viața speriat că o să greșesc.
Dacă tu ești fericit, sunt și eu.
Sunt fericit că ești fericit că sunt fericit.
Cred că aș putea vedea o stea întunecată, ca cele la care lucrezi.
N-ai cum, tocmai asta e ideea.
Gravitația înghite lumina.
E ca o gaură în spațiu.
Frank se simte bine?
Da. Dar e un frate infect.
E un loc special.
Când eram mic,
credeam că, dacă găsesc un mod
prin care să combin fizica și New Mexico,
viața mea ar fi perfectă.
Ești prea izolat aici.
Da.
Să ne culcăm!
Terasa pe care am văzut-o azi e unul dintre locurile mele preferate.
Și mâine urcăm pe ea.
Cum se cheamă?
Los Alamos.
Nu mă așteptam să te văd azi.
Trebuie să-mi fac programare?
FRIZERIE LA GEORGE
Hei! Treci încoace!
Alvarez?
Oppie?
Ce e?
Au reușit. Hahn și Strassmann, în Germania.
Au descompus nucleul de uraniu.
San Francisco Chronicle Știință
200 de milioane de volți creați de exploziile atomilor.
Cum?
L-au bombardat cu neutroni.
E fisiune nucleară.
Au reușit, au descompus atomul.
Nu se poate.
Încerc să reproduc experimentul.
Vezi? Nu se poate.
Foarte elegant! E limpede.
Dar e o problemă.
Unde?
Alături.
Alvarez a reușit.
Pulsațiile fisiunii sunt masive.
Am văzut 30 în ultimele zece minute.
Teoria are limitările ei.
Pe durata procesului...
neutronii suplimentari se evaporă, descompunând alți atomi de uraniu.
O reacție în lanț.
Ne gândim la același lucru.
Ca toți ceilalți fizicieni din lume care au văzut știrea.
Ce? La ce ne gândim toți?
La o bombă, Alvarez.
O bombă.
Ți-am spus să încetezi cu florile, Robert!
Nu înțeleg ce vrei de la mine.
Nu vreau nimic de la tine!
Spui asta, apoi mă suni.
Nu mai răspunde!
O să răspund mereu.
Bine.
Dar nu-mi mai aduce flori!
Nu vii?
Trebuie să știi când ești învins, Robert.
Nu-i așa de simplu, Hoke.
Chevalier, mă bucur să te văd! Barbara, ce plăcere!
Și ilustrul dr. Oppenheimer.
Eu sunt Eltenton.
- Îmi pare bine. - Poftiți!
Ne puteți spune câte ceva despre sindicatele din campusuri?
- Faceți loc! - FAICT!
Lucrez la Shell. Am înscris chimiști, ingineri...
De ce nu și profesori de științe?
Oppie!
Arhitecți, ingineri, chimiști și tehnicieni
FAICT
Profesorii din preuniversitar au sindicat. De ce nu și noi?
N-ai treabă undeva?
Și cadrele universitare au drepturi, Lawrence.
Nu e vorba de asta. Aștept un grup.
Asist la curs.
Nu și de data asta.
Richard, dr. Bush!
Ce vă aduce atât de departe în nord?
Richard, spune-i lui Ruth că trec prin Pasadena joi.
- Au publicat lucrarea despre găuri negre! - Oppie!
Unde-i Hartland? Chemați-l!
Întâi septembrie 1939. Ziua asta o să rămână în istorie.
Hartland! Lucrarea noastră a fost publicată.
Ai fost pus în umbră.
San Francisco Chronicle HITLER INVADEAZĂ POLONIA
„Victorie sau moarte” - Hitler ORAȘE BOMBARDATE, DANZIG CUCERIT
În timpul Bătăliei pentru Britania, mi-am pierdut înțelegerea
pentru politica de neutralitate susținută de comuniști.
După ce Hitler a invadat Rusia și am devenit aliați,
simpatiile comuniste au revenit?
Nu.
Trebuie să fie clar că schimbarea părerilor mele privind Rusia
nu însemna o delimitare clară de cei care aveau alte opinii.
Un an sau doi, pe perioada unei căsnicii anterioare,
soția mea, Kitty, fusese membră a Partidului Comunist.
Pe aici! Aici țin marfa bună.
Credeam că e reședința Tolman.
Locuiesc cu ei când sunt la Caltech.
Aveți nevoie de ceva?
Ne descurcăm, Ruthie.
Deci ești biologă.
Dar am trecut la statutul de casnică.
Poți să-mi explici mecanica cuantică? Pare complicată.
Chiar e.
Paharul ăsta...
băutura asta...
blatul ăsta...
trupurile noastre...
totul.
În mare parte sunt spații goale.
Grupuri de mici unde energetice, ținute laolaltă.
De ce?
De forțe de atracție suficient de puternice ca să ne convingă
că materia e solidă.
Și mă împiedică să trec prin tine.
Ești căsătorită cu dr. Harrison.
Asta nu e căsnicie.
E cineva pentru care simt...
Ea simte același lucru?
Uneori. Nu suficient.
Plec în New Mexico.
La ferma mea, cu niște prieteni.
Ar trebui să vii și tu.
Cu soțul tău, vreau să zic.
Da, asta vrei să zici.
Pentru că știi că n-ar conta.
De ce te-ai măritat cu el?
Eram rătăcită, el era bun.
Rătăcită?
Fostul meu soț murise și...
la 28 de ani nu eram pregătită să fiu văduvă.
Cine a fost primul tău soț?
Un nimeni. Dar al doilea a fost Joe Dallet.
Provenea dintr-o familie bogată, ca mine, dar...
era lider sindical în Youngstown, Ohio. M-am îndrăgostit rău de tot.
Cât de rău?
Suficient cât să trăiesc patru ani cu fasole și clătite,
împărțind Daily Worker la porțile uzinelor.
La 36 de ani i-am spus lui Joe că nu mai rezist.
Am plecat din partid. După un an, îl voiam înapoi, așa că...
Pe el fără Daily Worker,
așa că a spus: „Super, ne întâlnim când plec spre Spania. ”
S-a dus să lupte pentru loialiști?
S-a înrolat în brigăzi și eu l-am așteptat.
Și...
Joe a fost ucis prima oară când a scos capul din tranșee.
A murit din cauza ideologiei. Degeaba.
Nu degeaba, pentru Republica Spaniolă.
Soțul meu a renunțat la viitorul nostru
ca să împiedice un glonț fascist să se înfigă în pământ.
Asta înseamnă că a fost degeaba.
Sună cam simplist.
Pragmatic.
Și iată-mă acum!
Unde naiba o fi asta...
Nu voiam să afli de la altcineva.
Măcar nu mi-ai adus flori.
Amândoi știm că nu sunt ce-ți dorești, Jean.
Da, dar se închide o ușă.
Nu.
Eu nu gândesc așa.
Ai lăsat-o gravidă. Ce viteză!
Un om bun își face treaba.
Mă refeream la ea.
Știa ce voia.
Și soțul ei?
Am discutat.
Divorțează.
Ne căsătorim înainte să se vadă sarcina.
Cât de civilizat!
Tâmpitule!
Asta e comunitatea ta.
Crezi că regulile nu se aplică vedetei?
Genialitatea compensează multe.
Nu te înstrăina de singurii oameni care înțeleg ce faci.
Într-o zi s-ar putea să ai nevoie de ei.
FAICT!
Federația Arhitecților, Inginerilor, Chimiștilor și Tehnicienilor.
Sindicalizați LABORATORUL DE RADIAȚII!
De la Federația Arhitecților, Inginerilor, Chimiștilor și Tehnicienilor
Lomanitz, cu cât ești plătit pe lună?
Nu asta e ideea, Lawrence.
Ce aveți în comun cu muncitorii agricoli și docherii?
Destule.
Toată lumea afară! Acum!
Tu rămâi.
Ce faci?
E un sindicat.
Plin de comuniști!
Și ce? Nu m-am înscris în partid.
Din cauza mizeriei ăsteia n-o să te pot angaja în proiect.
Nici nu mă lasă să-ți spun ce proiect e!
Știu ce proiect e.
Serios?
Știm toți de scrisoarea lui Einstein și Szilard către Roosevelt,
prin care-l avertizau că germanii ar putea face o bombă
și știu ce înseamnă pentru naziști să aibă o bombă.
Iar eu nu știu?
Nu pe ai tăi îi strâng în lagăre.
Ci pe ai mei.
Crezi că eu le-am spus ce politică faci.
Când mai vii acasă de la o întrunire,
uită-te în oglinda retrovizoare!
Ascultă sunetele de pe linia telefonică și nu mai fi atât de naiv!
De ce-ți pasă ce fac eu?
Pentru că nu te dai important, chiar ești important!
Bine.
Bine. Înțeleg.
Dacă ai putea fi un pic mai...
Pragmatic.
Vorbesc cu Lomanitz și cu ceilalți.
Nu-ți face griji, s-a terminat!
Lawrence.
Bine ai venit în război!
Am completat primul chestionar de securitate și am fost informat
că implicarea mea în grupuri de stânga n-o să mă împiedice
să lucrez la programul atomic.
De ce asocierile lui comuniste n-au fost considerate un pericol în război?
Nu pot să explic
de ce a primit autorizația cu niște ani înainte să-l cunosc.
Bine. Dar după?
După război, dr. Oppenheimer era cel mai respectat savant din lume.
De asta i-am cerut să conducă Institutul
și de asta colabora cu Comisia pentru Energie Atomică.
E foarte simplu.
De ce mă acuză?
Cred că vor să știe ce s-a întâmplat între 1947 și 1954,
de i-ați retras autorizația lui Oppenheimer.
N-am făcut asta. Eram directorul CEA,
dar nu eu am formulat acuzațiile împotriva lui Robert.
Dar cine?
Un fost membru al Comisiei Comune a Congresului.
Un anticomunist turbat pe nume Borden.
A scris FBI-ului, cerând să ia măsuri.
FBI-ului? De ce n-a apelat direct la CEA?
De ce să fii prins cu cuțitul crimei?
Ce avea Borden cu Oppenheimer?
Era epoca McCarthy.
Oamenii erau concediați pentru orice sugestie de comunism. Apoi...
i-a citit dosarul lui Oppenheimer, cu toți comuniștii, fratele, cumnata,
logodnica, cel mai bun prieten, soția.
Asta înainte de incidentul cu Chevalier.
Cum a avut Borden acces la dosarul lui Oppenheimer?
BIROUL FEDERAL DE INVESTIGAȚII
I l-a dat cineva.
Cineva care voia să-i închidă gura lui Robert.
- Cine? - Cine știe?
Robert n-a fost atent să nu supere mahării de la Washington.
Opiniile lui despre atom erau definitorii
și nu avea mereu răbdare cu muritorii de rând.
M-a luat și pe mine la țintă de destule ori.
A fost un vot la CEA
privind exportul de izotopi în Norvegia
și au apelat la Robert ca să mă facă de râs.
Dar, dr. Oppenheimer, amiralul Strauss ne-a spus deja
că izotopii pot fi folosiți de inamici pentru a produce arme atomice.
Dle congresmen, putem folosi și lopeți ca să facem arme atomice. Chiar folosim.
Putem folosi și o sticlă de bere. Și chiar folosim.
Izotopii sunt mai puțin utili decât componentele electronice,
dar mai utili decât un sendviș.
Genialitatea nu garantează înțelepciunea.
Cum de un om care a văzut atâtea e atât de orb?
Kitty?
Kitty,
m-au primit în proiect.
M-au primit!
Să sărbătorim!
N-ar trebui să te duci la el?
Am fost la el toată ziua!
Vino încoace, scumpule!
Nu știu cum s-o spun.
Mi-e rușine să vă rog.
Orice!
Luați-l pe Peter!
- Sigur. - Doar o vreme, Hoke.
Doar o vreme.
Kitty știe că ești aici?
Sigur că știe.
Suntem oameni groaznici, egoiști.
Uită că te-am rugat.
Oamenii egoiști și groaznici
nu știu că sunt egoiști și groaznici.
Stai jos!
Robert, vezi dincolo de lumea în care trăim.
Și asta te costă.
Sigur că vă ajutăm.
Totul se schimbă, Robert.
Un copil schimbă mereu...
Nu, lumea capătă o nouă direcție.
Se reformează.
E clipa ta.
Organizăm un grup pentru a studia...
Lasă-i pe alții! Ar trebui să lucrezi singur.
Nu Lawrence o să facă asta.
Nici Tolman sau Rabi. Ci tu.
Cine sunt militarii?
Credeam că știi tu.
Doctore Oppenheimer!
Sunt colonel Groves. El e locotenent-colonel Nichols.
Du-o la curățătorie!
Dacă așa vă purtați cu locotenent-colonelul,
n-aș vrea să văd cum vă purtați cu un modest fizician.
Dacă întâlnesc unul, te anunț.
- Au! - Toată lumea e în război,
- ... dar eu stau la Washington. - De ce?
Am construit Pentagonul.
Superiorii au fost atât de încântați, că mi-au dat Districtul Ingineresc Manhattan.
Ce-i asta?
Nu face pe deșteptul, știi bine ce e.
Tu și jumătate dintre catedrele de fizică din toată țara.
Asta e prima problemă.
Prima problemă ar fi să găsim suficient minereu de uraniu.
În ziua în care am preluat conducerea am cumpărat 1.200 de tone.
Unde se procesează?
Construim o fabrică în Oak Ridge, Tennessee.
Caut un director de proiect.
Și a apărut numele meu?
Nu.
Deși ai adus fizica cuantică în America.
Și asta m-a făcut curios.
Ce ați aflat?
Ești diletant, afemeiat, bănuit de activități comuniste...
Sunt democrat, susțin Noua Înțelegere.
Am spus „bănuit”.
Instabil, afectat, egoist, nevrotic...
Nicio calitate? Nici măcar „e genial, dar... ”
Genialitatea e banală în cercurile astea, deci nu.
Singurul care a avut ceva bun de spus a fost Richard Tolman.
Tolman consideră că ai integritate,
dar pare genul de om care se pricepe la știință mai bine decât la oameni.
Dar tot ați venit. Nu vă prea bazați pe vorbe.
Nu mă bazez deloc pe vorbe.
De ce n-ai un premiu Nobel?
De ce nu sunteți general?
O să mă facă după asta.
Poate că o să am și eu noroc.
Un premiu Nobel pentru o bombă?
Alfred Nobel a inventat dinamita.
Cum ai proceda?
Îmi cereți să transform teoria
într-un sistem militar practic
mai rapid decât naziștii.
Care au un avans de 12 luni.
- Nu, 18. - De unde știi asta?
Cercetările cu neutroni rapizi ne-au luat șase luni.
Omul care conduce programul lor a făcut pasul ăsta imediat.
Cine crezi că e omul ăsta?
Werner Heisenberg.
N-am mai văzut pe nimeni care să înțeleagă structura atomică atât de intuitiv.
Îi cunoști creațiile?
Îl cunosc, cum îi cunosc și pe Walther Bothe, von Weizsäcker, Diebner.
Într-o cursă dreaptă, germanii câștigă.
Avem o singură șansă.
Care?
Antisemitismul.
Poftim?
Hitler a numit fizica cuantică „știință evreiască”.
I-a spus-o lui Einstein în față.
Speranța noastră e ca Hitler să fie atât de orbit de ură,
încât să-i refuze lui Heisenberg resursele necesare, care vor fi vaste.
Cei mai buni savanți ai noștri trebuie să lucreze împreună.
Acum sunt împrăștiați.
Asta ne permite să compartimentăm.
Toate mințile trebuie să vadă imaginea de ansamblu pentru a fi eficiente.
Lipsa securității ne-ar putea costa cursa.
Ineficiența ne condamnă sigur.
Germanii știu oricum mai multe decât noi.
Rușii nu.
Cu cine ziceați că suntem în război?
Cineva cu trecutul tău n-ar trebui să minimalizeze
importanța protejării de aliații noștri comuniști.
Corect. Dar nu.
Nu-mi spui tu mie „nu”.
E datoria mea să vă spun „nu” când greșiți.
Adică ai fost angajat?
Mă gândesc să accept.
Încep să înțeleg cum ai căpătat reputația asta.
Răspunsul meu preferat e: „Oppenheimer nu poate conduce un chioșc cu hamburgeri. ”
Așa e.
Dar pot conduce Proiectul Manhattan.
Putem echilibra lucrurile.
Laboratorul de radiații rămâne la Berkeley, sub conducerea lui Lawrence.
Laboratorul metalurgic, la Chicago, condus de Szilard.
Rafinarea la scară mare... Unde spuneați? În Tennessee.
- Și la Hanford. - Și la Hanford.
Puterea industrială și inovația științifică a țării, legate de căi ferate.
Totul cu un singur scop.
Un punct în timp și spațiu. Totul se reunește aici.
Un laborator secret, în mijlocul pustietății,
izolat, independent,
cu echipamente, locuințe, tot. Stau acolo până termină.
Îmi trebuie școală, magazine, o biserică.
De ce?
Dacă savanții nu-și aduc familiile, n-o să dea tot ce au mai bun.
Dacă vreți securitate, construiți rapid un oraș.
Unde?
Bun-venit la Los Alamos!
Trebuie să rechiziționăm o școală de băieți
și indienii vin aici pentru ritualuri funerare.
Dar, în rest, nimic pe o rază de 60 km.
Suficient ca să găsim locul ideal.
Pentru ce?
Pentru succes.
Faceți-i un oraș! Repede!
Hai să recrutăm savanți!
De ce mi-aș părăsi familia?
Ți-am spus, o iei cu tine.
Nu sunt soldat, Oppie.
Soldat? El e general. Am destui soldați.
Ce pot să le spun?
Heisenberg, Diebner, Bothe și Bohr. Ce au în comun?
Cei mai mari experți în teorie atomică.
Da. Și?
Spune-le ce vrei...
până simți bocancul meu pe boașe.
Tu te pricepi la izotopi și tu, la explozibili mai bine decât oricine.
Dar nu ne poți spune ce faci?
- Nu știu. - Au fost prinși de naziști.
- Niels Bohr e în Copenhaga. - Sub ocupație nazistă.
La Princeton nu mai aveți ziare?
De ce am merge în mijlocul pustietății cine știe câtă vreme?
Un an sau doi. Sau trei.
Dle general, ne puteți lăsa un pic?
Trebuie să dezlănțuim o forță puternică înaintea naziștilor.
Doamne!
- Niels n-ar lucra pentru naziști. - Niciodată.
Dar e la ei, nu la noi. De asta am nevoie de tine.
De ce crezi că aș face asta?
„De ce? ”
Pentru că e cel mai important lucru
din istoria lumii!
Ce zici de asta?
Băga-mi-aș!
N-o să mă primească în proiect.
Și ratarea unui control de securitate dă prost chiar și după război.
Îți place să călătorești. Și ce?
E o urgență națională.
Am și eu problemele mele, dar m-au numit șef.
Au nevoie de noi.
Până n-o să mai aibă.
Putem să-l scoatem cumva pe Bohr din Danemarca?
Nu, am vorbit cu britanicii.
E imposibil înainte să ajungă
trupe aliate pe continent.
E atât de important?
Câți oameni cunoașteți care au arătat că Einstein a greșit?
Am ajunge mai repede cu avionul.
Nu, e prea riscant.
Țara are nevoie de noi.
Tipii de la Harvard spun că e o clădire prea mică pentru ciclotron.
Pune-i în legătură cu arhitecții!
Când se inaugurează locul ăsta?
Peste două luni.
Robert, ești priceput la improvizații, dar asta...
nu poți s-o faci în mintea ta.
Patru divizii.
Experimente, Teorie, Metalurgie, Muniție.
Cine se ocupă de Teorie?
Eu.
De asta mă temeam.
Ești băgat în prea multe.
Condu tu Teoria, atunci!
Eu nu vin aici, Robert.
De ce?
Când lansezi o bombă, cade pe vinovați și pe nevinovați.
Nu vreau ca rezultatul a trei secole de fizică
să fie o armă de distrugere în masă.
Izzy!
Nu știu dacă ne putem purta responsabil cu o asemenea armă.
Dar știu sigur că naziștii nu pot.
N-avem de ales.
Atunci...
al doilea lucru pe care-l faci e să-l numești pe Hans Bethe șef la Teorie.
Și care e primul lucru?
Să-ți scoți uniforma aia ridicolă.
Ești savant.
Groves insistă să ne înrolăm.
Spune-i să se ușureze în chipiu!
Au nevoie de noi ca savanți. Fii tu însuți!
Dar ceva mai bun.
Asta e singura cheie.
Și Teller a venit deja.
Să-l poftesc înăuntru?
Nu, îi așteptăm și pe ceilalți.
Să începem!
Salut, Edward!
Da.
Domnilor, o să lucrăm aici până termină secțiunea T la Los Alamos.
Edward, pot să explic...
E mai important.
Când am calculat reacția în lanț, am descoperit o posibilitate înfricoșătoare.
Nu.
Nu poate fi corect.
Arată-mi cum ai făcut calculele!
Bine.
- E exponențială. - Nu.
E o fantezie.
Calculele lui Teller nu pot fi corecte.
Refă-le tu cât mă duc la Princeton!
- De ce? - Ca să vorbesc cu Einstein.
Nu aveți prea multe în comun.
Tocmai de asta trebuie să-i aflu părerea.
Albert!
Doctore Oppenheimer!
Îl cunoști pe dr. Gödel?
Ne plimbăm pe aici deseori.
Copacii mă inspiră.
Albert, putem sta de vorbă?
Sigur. Scuză-mă, Kurt!
Sunt zile în care Kurt refuză să mănânce.
Chiar și la Princeton.
E convins că naziștii îi pot otrăvi mâncarea.
Cine a făcut calculele astea?
Teller.
Ce crezi că înseamnă?
Neutronii lovesc nucleul, eliberează neutroni care lovesc alte nuclee.
Stare critică, punctul fără întoarcere, o forță explozivă uriașă.
De data asta, reacția în lanț nu se oprește.
Aprinde atmosfera.
Când detonăm o bombă atomică,
am putea declanșa o reacție în lanț care...
distruge întreaga lume.
Uite unde am ajuns!
Pierduți în lumea cuantică a probabilităților
și având nevoie de certitudini.
Poți să faci și tu calculele?
Singurul lucru pe care noi doi îl avem în comun e disprețul pentru matematică.
Cine lucrează la asta la Berkeley?
Hans Bethe.
O să afle el adevărul.
Și dacă adevărul e catastrofal?
Vă opriți.
Și le dezvăluiți descoperirile naziștilor.
Ca să nu distrugă nicio tabără lumea.
Robert!
E a ta, nu a mea.
Teller se înșală.
LABORATOR DE RADIAȚII
Când cunoști presupunerile critice al lui Teller, descoperi adevărul.
Vreau concluzia!
Șansele unei reacții nucleare incontrolabile sunt aproape zero.
Aproape zero.
Oppie, e o veste bună.
Poți să le refaci?
Rezultatul ar fi același.
Până nu detonează o bombă,
mai sigur de atât n-ai cum să fii.
Aproape zero.
Teoria are limitele ei.
Bună!
- Bună! - Bună!
Ne-a fost dor de el.
- Vreți să-l adoptați? - Glumește.
Voiam să vă vedem înainte să plecăm.
Către o destinație necunoscută.
Știi cu cine m-am întâlnit deunăzi?
Cu Eltenton.
Chimistul de la Shell? Sindicalistul?
Da, tipul de la FAICT.
Se plângea de reacția noastră la război.
Cum așa?
Cică nu cooperăm cu aliații noștri.
Se pare că guvernul nu împărtășește cercetările cu rușii.
A spus: „Cei mai mulți savanți consideră politica asta stupidă. ”
- Da? - Da.
A spus că, dacă cineva are ceva de transmis
evitând canalele oficiale, el ar putea să ajute.
Asta înseamnă trădare.
Sigur că da.
M-am gândit că ar trebui să știi.
Obrăznicătura a adormit.
Unde sunt martiniurile?
Imediat!
Asta a fost toată conversația.
Nimic din lunga noastră prietenie nu m-ar fi făcut să cred
că Chevalier căuta să obțină informații
și sunt sigur că habar n-avea ce misiune aveam.
Știu de multă vreme că ar fi trebuit să raportez incidentul imediat.
Situația cu Oppenheimer subliniază tensiunea dintre savanți
și sistemul de securitate.
În speranța că vom afla cum a rezolvat candidatul asemenea problemele la CEA,
o să chemăm un savant în fața comisiei.
Pe cine aduc?
N-au spus.
Sunt nominalizat pentru postul de ministru al Comerțului.
Ce importanță are părerea savanților?
E un post în guvern.
Solicităm opinii cât mai variate.
Vreau să știu cine e savantul care va vorbi,
ca să-i pot adresa întrebări și eu.
Nu suntem la tribunal.
Ziceai că e o formalitate?
Niciun nominalizat al președintelui n-a ratat confirmarea din 1925 încoace.
Dar așa se joacă jocul.
E o treabă sigură, Lewis.
Fă-le pe plac!
Aduc un savant. Și ce?
Cunosc savanții mai bine decât tine.
Nu le plac oamenii care se îndoiesc de judecata lor,
mai ales dacă nu ești de-ai lor.
Eram președintele CEA.
Sunt ușor de condamnat pentru ce a pățit Robert.
Nu se poate ca Senatul să creadă
că nu vă susține comunitatea științifică.
Sau ne schimbăm tactica?
- Cum? - Acceptăm poziția asta.
„M-am certat cu Oppenheimer și SUA a câștigat. ”
Nu cred că e cazul să facem asta.
Nu putem să sunăm pe cineva care știe ce s-a întâmplat?
Pe Teller.
El i-ar impresiona.
Poți afla pe cine au chemat?
- Probabil. - Află dacă era la Chicago
sau la Los Alamos în război.
Ce importanță are?
Dacă era la Chicago, lucra pentru Szilard și Fermi,
nu pentru secta lui Oppie.
Robert a ridicat orașul. Era fondator, primar, șerif,
totul într-un singur om.
PROIECTUL LOS ALAMOS
POARTA PRINCIPALĂ
Mai lipsește o cârciumă.
N-are bucătărie.
Serios? O rezolvăm noi.
Sârmă ghimpată, arme.
Oppie!
Suntem în război, Hans.
Halifax. 1917.
Un cargobot cu muniție explodează în port.
O reacție chimică puternică și bruscă.
Cea mai mare explozie provocată de om din istorie.
Să calculăm cât de devastatoare ar fi fost dacă era o reacție nucleară,
nu una chimică.
Exprimăm puterea în tone de TNT.
Dar o să fie cu miile.
Atunci, în kilotone.
Folosind un U-235,
bomba are nevoie...
Scuze. Dispozitivul are nevoie de o sferă de 15 kg de mărimea asta.
Sau, dacă folosim plutoniu, o sferă de 5 kg.
Asta e cantitatea de uraniu rafinată toată luna trecută la Oak Ridge.
Și rafinăria de la Hanford a făcut atâta plutoniu.
Dacă putem îmbogăți aceste cantități ne trebuie o metodă să le detonăm.
Te plictisim, Edward?
Un pic.
Pot să te întreb de ce?
Toți am venit aici știind că o bombă cu fisiune e posibilă.
Aș vrea să plecăm cu o idee nouă.
Cum ar fi?
În loc de uraniu sau plutoniu, folosim hidrogen.
- Hidrogen greu. - Hidrogen.
Deuteriu. Înțelegi?
Compactăm atomii
sub o presiune imensă, pentru a provoca o reacție de fuziune.
N-o să obținem kilotone,
ci megatone.
O reacție de fisiune...
Stați puțin!
Cum generezi destulă forță pentru a fuziona atomii de hidrogen?
O mică bombă cu fisiune.
Exact!
Cum tot o să ne trebuiască una, putem reveni la treabă?
Problema izotopilor n-a fost cea mai importantă
dispută cu dr. Oppenheimer,
bomba cu hidrogen a fost mai importantă, nu?
Eram colegi, nu ne-am înțeles în multe privințe,
una dintre ele a fost nevoia pentru o bombă cu hidrogen.
Mulțumesc că ați venit din scurt.
Nu pot să cred!
Dar asta e.
Puneți-mă la curent! Ce știm?
Un avion B-29 a detectat radiații deasupra nordului Pacificului.
Avem filtrele?
E evident despre ce e vorba.
Casa Albă are îndoieli.
Mă tem că visează.
Sunt filtre cu rază lungă de detecție?
E un test atomic.
Rușii au o bombă.
Ar fi trebuit să fim cu ani întregi înaintea lor, dar...
Ce ați făcut la Los Alamos? Paza n-a fost strictă?
Ba da. Tu n-ai fost acolo.
Iertați-mă, dle doctor,
dar eu am fost acolo.
Putem să trecem acum la partea mecanică a detonării.
Are cineva vreo idee?
Eu numesc asta „tragere”.
Lansăm material fisionabil într-o sferă mai mare,
cu destulă forță pentru a atinge starea critică.
Ce părere aveți?
M-am gândit la implozie.
Explozibil în jurul sferei care se detonează spre interior,
strivind materialul.
Aș vrea să studiez ideea asta.
Vorbesc la Muniție, să poți să arunci lucruri în aer.
Progrese?
Și eu mă bucur să te văd.
Ei sunt grupul britanic.
Dr. Oppenheimer, Klaus Fuchs.
De când ești britanic?
De când mi-a spus Hitler că nu sunt german.
Bun-venit la Los Alamos!
Școala e funcțională.
Barul. Deschis permanent.
Am găsit un mod de a reduce personalul auxiliar.
- E cumva... - Dna Serber, da.
Le-am dat de lucru tuturor soțiilor.
Administrație, bibliotecă, calcule.
Reducem numărul angajaților, ținem familiile laolaltă.
- Femeile astea sunt calificate? - Nu fi absurd!
Sunt unele dintre cele mai strălucite minți din comunitate.
Și au fost deja verificate.
L-am anunțat pe gen. Groves că aveți discuții libere între divizii
în fiecare seară.
Să înceteze! Compartimentarea e crucială pentru menținerea securității...
Vin doar șefii.
Care discută cu subalternii.
Nu sunt proști, pot fi discreți.
Nu-mi place.
Ăsta nu e un criteriu, ție nu-ți place nimic.
O dată pe săptămână, doar șefii diviziilor.
Vreau să-mi aduc fratele aici.
Nu.
Nichols...
N-am aflat încă dacă mi s-a aprobat autorizația de securitate.
- N-a fost aprobată. - Mâine plecăm la Chicago.
Nu, mai așteptați.
Știi că naziștii au un avans de doi ani.
Dr. Oppenheimer, nu e vina mea
că autorizația n-a fost validată.
E vina dv.
N-o fi vina ta, dar e problema ta. Pentru că eu mă duc.
Câți oameni luau parte la discuțiile asta deschise?
Prea mulți. Compartimentarea făcea parte din protocol.
Eram într-o cursă contra naziștilor.
Acum cursa e împotriva sovieticilor.
- Doar dacă o începem noi. - Robert!
Tocmai s-a dat startul.
Ce fel de dispozitiv au detonat?
Datele arată că e posibil să fi fost un dispozitiv de implozie cu plutoniu.
Ca cel pe care l-ați făcut la Los Alamos.
Rușii au o bombă, Truman trebuie să știe ce urmează.
Ce urmează? Tratative pentru armament.
- Tratative pentru armament. - Evident.
Și Super? Truman știe de el?
L-am informat?
Nu tocmai.
Încă nu știm dacă o bombă cu hidrogen e fezabilă tehnic.
Teller e cel care a propus-o?
- Da. - La Los Alamos?
Ideile lui au fost mereu lipsite de practicabilitate.
Ar trebui transportată cu căruța, nu cu avionul.
- Oppie! - Scuze, dr. Lawrence, ai ceva
de comentat?
Nu.
Dacă ne oferă un avantaj,
președintele SUA
trebuie să afle.
Dacă rușii știu deja de ea de la un spion din Los Alamos,
trebuie să ne punem pe treabă.
Nu sunt dovezi că era un spion la Los Alamos.
Robert!
E sub stadionul de fotbal?
Terenul nu mai e folosit.
Perfect!
- Oppie! - Dr. Fermi!
Am auzit că ai făcut un orășel.
Da. Să vii să-l vezi!
Cine ar putea gândi limpede într-un loc ca ăla?
Toată lumea o să înnebunească.
Mulțumesc pentru votul de încredere, Szilard.
Chiar trebuie să notăm și asta?
Când o testați?
Am făcut-o.
Prima reacție nucleară în lanț autonomă.
Nu ți-a spus Groves?
Nu.
Câte unul!
Dle dr. Oppenheimer?
Am fost la Personal, au întrebat dacă știu să dactilografiez.
Și știi?
Harvard a uitat să adauge asta la cursul postuniversitar de chimie.
Condon, adaug-o pe dna Hornig în echipa de plutoniu.
Ce naiba ai căutat la Chicago?
Am fost la Metalurgie.
- De ce? - Nu poți vorbi...
Pentru că avem dreptul...
Aveți drepturile pe care vi le dau eu, nici mai mult, nici mai puțin!
Suntem adulți și conducem un proiect. E ridicol.
Spune-i!
Am acceptat ideea de compartimentare.
M-am săturat de nebunia asta! Nimeni nu poate lucra așa.
Știi ce, generalissimo? Demisionez.
Puteai să mă susții.
E mai bine fără el.
Nu te temi că o să vorbească?
Îl ucidem.
Glumeam.
Mă urăște pe mine, nu America.
Generale, nu toți pot fi manipulați ca mine.
Nu înțeleg.
Nu m-ai angajat în ciuda trecutului meu de stânga.
M-ai angajat datorită lui.
Ca să mă controlezi.
Nu sunt atât de subtil.
Sunt doar un umil soldat.
Nu ești nici umil, nici doar soldat. Ai studiat ingineria la MIT.
Corect.
Acum, că ne înțelegem, poate-mi oferi autorizația de securitate,
ca să realizez minunea asta.
Generale Groves, știați de asocierile de stânga ale d-rului Oppenheimer
când l-ați numit în funcție?
Știam că existau bănuieli...
Știam că avusese un trecut extrem de liberal.
Credeți că ar fi comis conștient un act de trădare?
Aș fi fost șocat dacă o făcea.
Deci aveați încredere totală în integritatea lui.
La Los Alamos, da, unde l-am cunoscut.
Dle general, ofițerii de securitate
v-au sfătuit să nu-i oferiți autorizație?
Nu au vrut să-i ofere autorizația decât la insistențele mele.
Putem spune că erați la curent
cu dosarul d-rului Oppenheimer.
Da.
Am o singură întrebare.
Având în vedere regulamentul CEA, i-ați oferi autorizație azi?
Aveți regulamentul?
Conform regulamentului CEA,
i-ați oferi autorizație d-rului Oppenheimer azi?
Fizică și New Mexico?
Doamne! Ce drum!
De asta e nevoie de un om de legătură.
Îl numesc pe Lomanitz.
O să fie bine.
Urmați-mă, domnilor!
Dr. Lawrence!
Leslie!
Îți amintesc discuția noastră de la Berkeley.
Compartimentare, am înțeles.
Bine.
Mulțumesc.
Salutări de la Berkeley!
Am venit să vă pun la curent și să vă solicit opiniile.
Pentru asta o să vă spun câteva lucruri, deși gen. Groves mi-a interzis.
Scuze, generale, am spus că înțeleg, nu că sunt de acord.
Bine.
Domnilor, să trecem la treabă!
- Au fost zvonuri de spionaj... - Neconfirmate.
- ... la Los Alamos. - Neconfirmate.
Am înțeles că au lucrat comuniști la proiect.
- N-am angajat conștient... - Vreau să știu
dacă vreunul dintre ei a luat parte la discuțiile despre Super.
Ai solicitat prezența fratelui tău la Los Alamos.
Fratele meu se retrăsese din partid.
Și Lomanitz?
N-a fost angajat la Los Alamos, era un om de legătură.
Măsurile de securitate erau stricte, fostul colonel Nichols știe asta.
Erau atât cât se putea de stricte, având în vedere persoanele implicate,
dar au existat tentative.
Ce înseamnă asta?
I-am citit toți dosarul.
Trebuie să vorbim despre Jean Tatlock?
Despre incidentul Chevalier?
Scuzați-mă!
Lomanitz pe linia unu!
Salut, Rossi!
Poftim? Gata, liniștește-te!
Încă o greșeală. Lomanitz a fost recrutat.
Suntem în război, doctore.
Nu fi nesimțit, Nichols. Avem nevoie de el.
Rezolv-o!
N-a fost o greșeală.
Lomanitz a vrut să formeze un sindicat la laboratorul de radiații.
A promis că renunță.
N-a făcut-o.
Ofițerul de securitate de la Berkeley se teme de infiltrarea comuniștilor în...
- ... FA... - FAICT.
Trec pe la el săptămâna viitoare.
Ați obținut autorizația Q.
E important să nu mențineți și să nu reînnoiți asocieri dubioase.
Ați considerat periculoase
contactele sociale între un om care avea sarcini secrete și comuniști?
Azi aș fi mai conștient de acest pericol.
Putem spune că, în timpul războiului,
ați considerat periculoase asemenea contacte.
Puteau fi periculoase, da.
Serios,
comuniști cunoscuți.
Uite ce e...
Am păstrat multe secrete, multă vreme.
Nu contează cu cine mă asociez,
nu vorbesc despre aceste secrete.
Ați menționat în declarație
că trebuia s-o vedeți neapărat pe Jean Tatlock în 1943.
Ai plecat.
Fără o vorbă.
Cum credeai că o să mă afecteze?
Ți-am scris.
Pagini întregi de nimicuri.
Unde ai fost?
- Nu pot să-ți spun. - De ce?
Pentru că ești comunistă.
De ce a trebuit s-o vedeți?
Pentru că și-a exprimat dorința să mă vadă înainte să plecăm.
Atunci n-am putut, dar am considerat că trebuia să mă vadă.
Urma un tratament psihiatric. Era foarte nefericită.
Ați aflat de ce insista să vă vadă?
Pentru că încă mă iubea.
Ați petrecut noaptea împreună?
Da.
Vii și pleci din viața mea
fără să-mi spui de ce.
E o dovadă de putere.
Nu-mi face plăcere.
Aș prefera să-ți pot fi alături.
Dar ai alte priorități.
Am soție și copil.
Nu despre asta vorbim.
Jean!
Mi-ai cerut să vin.
Mă bucur că am făcut-o.
Dar nu ne mai putem vedea.
Și dacă am nevoie de tine?
Ai spus că o să răspunzi mereu.
Nu spui nimic?
Așa respectați măsurile de securitate?
Da, chiar le-am respectat.
N-am spus nimic.
Când ați mai văzut-o după aceea?
N-am mai văzut-o.
Pot să prind ultimul tren spre Princeton.
Kitty, n-am spus nimic ce nu știai deja.
Dar azi totul a rămas în posteritate, nu?
E o audiere cu ușile închise.
Dacă nu publică ei stenograma, o s-o faci tu.
Eram sub jurământ.
Și mie îmi juraseși ceva când te-ai dus la Jean.
Știi...
stai acolo. Zi de zi.
Îi lași să ne calce viața în picioare.
De ce nu ripostezi?
Robert, nu-i cer să depună mărturie.
Dle dr. Oppenheimer, sunt onorat! Luați loc!
Nu e nevoie. Am venit să vă văd dacă pot
vorbi cu Lomanitz, știu că există îngrijorări.
E decizia dv., dar fiți precaut!
Am înțeles.
În privința sindicatului,
voiam să te avertizez în privința unui anume Eltenton.
Mă avertizați?
Da, ar fi util să vedeți ce-i cu el.
- Aș vrea mai multe amănunte. - Păi...
Acum am o întâlnire și mâine plec devreme.
Veniți cât de curând doriți!
Dacă acum n-aveți timp.
Te-ai întors a doua zi dimineață.
Da. Trebuia.
Dar acum era alt bărbat.
Spunea că-l cheamă Pash.
L-ai cunoscut pe colonelul Pash?
Colonele Pash, puteți citi din memoriul dv. din 29 iunie 1943?
„Rezultatele supravegherii subiectului
„indică posibile legături cu Partidul Comunist.
„Subiectul s-a întâlnit și a petrecut mult timp cu Jean Tatlock, comunistă,
„al cărei dosar e atașat. ”
Subiectul e dr. Oppenheimer?
- Da. - Pe care nu-l întâlniseți?
L-am întâlnit după scurt timp.
E șeful securității proiectului, n-ar trebui să-l cunosc?
Nu, el trebuie să te cunoască.
N-aș vrea să dai ochii cu Pash.
De ce?
Când Pash a aflat despre Lomanitz,
a spus FBI-ului că-l răpește, îl urcă pe o șalupă
și-l interoghează în stil rusesc.
Generalul Groves mi-a oferit o anume răspundere,
dar parcă aș avea un copil pe care nu-l pot vedea.
Telecomandat.
Să vă întâlnesc e...
Nu vă rețin prea mult.
Nicio problemă. Stau cât doriți.
Dl Johnson mi-a spus că ați purtat ieri o discuție care mă interesează mult.
M-am frământat toată ziua.
N-am vrut să vorbesc cu Lomanitz fără autorizație.
Nu asta mă interesează.
E ceva mai...
după părerea mea, mai grav.
Când FBI-ul a subliniat că o asemenea informație
n-ar fi acceptată la tribunal,
Pash a explicat că n-o să lase martori care să fie puși sub acuzare.
FBI-ul l-a potolit, dar ăsta e omul cu care ai de-a face.
Presupun că ați auzit că sunt alte părți interesate de laboratorul de radiații.
Un bărbat de la consulatul sovietic
le-a sugerat prin intermediari
unor membri ai proiectului că poate să transmită informații.
De ce ar vrea un participant la proiect să facă asta?
Sincer, înțeleg de ce președintele
ar trebui să-i informeze pe ruși, doar suntem aliați,
dar nu-mi place ideea de a face asta pe ascuns.
N-ar strica să fiți cu ochii în patru.
I-ai spus asta lui Pash?
Încercam să explic că Rusia nu e Germania.
Boris Pash e fiul unui episcop ortodox rus.
S-a născut aici, dar în 1918 s-a dus în Rusia să lupte cu bolșevicii.
A ucis comuniști cu mâinile lui!
Nu eu stabilesc cine ar trebui sau nu să obțină informații.
Eu trebuie doar să împiedic obținerea lor ilegală.
Aveți mai multe amănunte?
Am auzit un nume de vreo două ori. Eltenton.
Cred că e chimist la Shell.
A vorbit cu un prieten
care știe pe cineva care lucrează la proiect.
Ai crezut că se mulțumește cu atât?
Încercam să li-l dau pe Eltenton fără să stârnesc un scandal,
așa că le-am spus o poveste absurdă.
L-ați mințit și pe gen. Groves?
Nu, i-am spus că l-am mințit pe Pash.
Vă amintiți discuția legată de incidentul Chevalier?
Am văzut atâtea variante!
Înainte nu eram derutat, dar acum încep să fiu.
Ce concluzie ați tras?
Că era sub influența atitudinii tipice de băiețel american,
care nu poate să-și pârască prietenii.
În cazul ăsta...
Ne spuneți prin cine ați fost abordat?
Asta ar implica oameni care n-au de ce să fie implicați.
Adică un membru al proiectului?
Un membru al corpului profesoral, dar neimplicat în proiect.
Eltenton v-a abordat prin intermediul unui profesor de la Berkeley?
Da, din câte știu eu.
Dar e posibil să fi fost implicate mai multe persoane.
Domnilor, dacă par necooperant, cred că înțelegeți
că motivul e că nu-mi doresc să le fac probleme unor nevinovați.
Încerci să-ți aperi prietenul, dar pe tine cine te apără?
Ai putea s-o faci tu.
Spune-mi numele omului!
Dacă-mi ordoni, o fac.
E o greșeală, Robert. Trebuie să mi-l dai de bunăvoie.
- V-a dat numele? - Da.
- Dar nu atunci, nu? - Nu.
A făcut-o după câteva luni, nu?
Da.
Mă considerați insistent.
Sunteți insistent, dar asta e datoria dv.
Datoria mea e să-i protejez pe cei care lucrează pentru mine.
În loc să luăm anumite măsuri
despre care ați putea afla...
Și care v-ar putea îngrijora...
Vreau să discut mai întâi cu dv.
Nu formulez un plan, trebuie să asimilez toate informațiile.
În lunile dintre interviul cu dr. Oppenheimer
și deconspirarea lui Chevalier,
ați utilizat resurse pentru a afla numele intermediarului?
Da, resurse considerabile.
Neavând numele, ne era foarte greu să ne facem datoria.
Când ați obținut numele?
Nu mai eram acolo când l-a spus Oppenheimer.
Nu mai erați?
S-a considerat că sunt mai util în Europa,
încercând să aflu starea proiectului nazist.
Cine a stabilit asta?
Generalul Groves.
M-a transferat la Londra.
E cam devreme pentru o petrecere de Crăciun.
Se întâmplă ceva. Tolman a fost plecat.
Unde?
Ruth nu vrea să-mi spună.
Ruthie! Dacă nu-mi spui mie, cui poți să spui?
Compartimentare, Oppie.
Ce te face să crezi că știu unde e?
Știi foarte bine unde e dl Tolman atunci când ai nevoie de el.
Adică acum?
Atenție!
Un cadou de Crăciun în avans.
Piloții britanici m-au băgat în compartimentul bombelor.
Mi-au arătat unde e masca de oxigen, dar m-am încurcat.
Când m-au eliberat, în Scoția, leșinasem.
Dar m-am prefăcut că ațipisem.
Distracție plăcută!
E destul de mare?
Ca să pună capăt războiului?
Tuturor războaielor.
Heisenberg m-a căutat la Copenhaga.
A fost înfiorător, fostul meu student lucra pentru naziști.
Mi-a spus unele lucruri ca să mă atragă de partea lor.
Reacții de fisiune prelungită în uraniu.
Pare mai curând reactor decât bombă.
A pomenit difuzarea gazoasă?
Era mai preocupat de apa grea.
Ca moderator?
Da, în loc de grafit.
Ce e?
A făcut o greșeală.
Suntem în frunte. Și acum ne ajuți și tu, Niels.
Puteți să ne lăsați un pic, domnilor?
N-am venit să vă ajut, Robert.
Știam că vă descurcați și fără mine.
Atunci, de ce ai venit?
Ca să discutăm despre ce-o să fie după.
Puterea pe care o s-o dezvălui n-o să dispară odată cu naziștii.
Și lumea nu e pregătită.
„Poți să ridici piatra fără să te aștepți la șarpele de sub ea. ”
Trebuie să le explicăm politicienilor că nu e o armă nouă.
E o lume nouă.
O să fac tot ce pot, dar tu...
Tu ești un Prometeu american.
Omul care le-a dat puterea să se autodistrugă.
Și o să respecte asta.
Munca ta abia începe.
Iartă-mă, Oppie, ești căutat la telefon.
Din San Francisco.
Robert?
Robert!
Ce s-a întâmplat?
Ce e?
A sunat tatăl ei.
Au găsit-o ieri în cadă.
Pe cine?
Luase pastile...
A lăsat un bilet nesemnat.
A luat barbiturice, dar avea hidroxid de clor în sânge.
Era un bilet.
Jean Tatlock?
Am fost împreună.
A spus că are nevoie de mine.
I-am spus că n-o să...
Că nu pot...
Nu, a fost vina mea.
Nu poți să comiți un păcat
și să ne ceri să te compătimim când apar consecințele.
Adună-te!
Sunt oameni care se bazează pe tine.
Donald, n-ai nimic de spus?
- Ajută-mă! - Descurcă-te!
Nu demisionez pentru că plutoniul e radioactiv.
Nu știm ce efecte are asupra sistemului feminin de reproducere.
Sistemul vostru reproductiv e mai expus decât al meu.
Vă rog!
Dispozitivul de implozie nu e gata.
Nu ne putem grăbi. Oppie, te rog!
Una e să te grăbești, alta e să-ți faci treaba. Alege!
Neddermeyer își face treaba. Teller nu ajută.
Nu ajuți.
Ți-am cerut calculele pentru lentilele imploziei.
Britanicii pot face asta. Fuchs!
Sigur că da.
E treaba ta, Teller.
Eu fac cercetare.
Pentru o bombă cu hidrogen pe care n-o facem!
Refuz să lucrez pentru el.
Să plece! Face prea multe fițe.
De acord. Să plece de la Los Alamos!
Bine.
Kisty, îl înlocuiești pe Neddermeyer.
Seth, tu te ocupi de plutoniu.
Lilli, tu lucrezi pentru Kisty. Are nevoie de tine.
Fuchs, îl înlocuiești pe Teller. Te ocupi exclusiv de dispozitivul de implozie.
Și nimeni nu pleacă de la Los Alamos.
- Nu mă lasă să plec. - Nu.
Eu nu te las să pleci.
Lasă-l pe Hans, lasă fisiunea!
Rămâi, cercetează ce vrei!
Fuziune, bomba cu hidrogen. Ne întâlnim să discutăm.
N-ai timp de întâlniri.
Acum ești politician.
Ai abandonat fizica acum mulți ani.
O dată pe săptămână.
O oră, doar noi doi.
Ridicați naibii bariera!
Bomba Super a fost dezvoltată sub supravegherea dv. la Los Alamos?
Da.
Dar, după război, ați încercat să negați că era viabilă.
Nu. Am subliniat problemele sale tehnice.
N-ați încercat să anulați proiectul la CEA, după testul bombei rușilor?
- Nu. - Dar asta a fost recomandarea CEA,
- ... nu-i așa? - După ore de discuții
privind cea mai bună soluție.
O bombă cu hidrogen
e de o mie de ori mai puternică decât una atomică.
MOSCOVA
Singura sa țintă ar fi metropolele.
E o armă pentru genocid.
Izzy, fă cercurile în partea asta,
unde noi am fi victimele.
- Începe cu New York, DC. - Corect.
E o armă de atac fără valoare defensivă.
- Intimidare. - „Intimidare”?
Trebuie să intimidăm mai mult
decât o facem cu arsenalul atomic?
E vreo diferență dacă te îneci în trei metri de apă
sau în 3.000?
Putem îneca deja Rusia. O știu și ei.
- Ne pot îneca și ei. - Escaladăm...
Cum spuneam, creațiile lui Teller sunt inaplicabile, cum erau și în război.
O bombă cu hidrogen e realizabilă, știi asta.
N-ar trebui să devotăm toate resursele acestei posibilități.
Atunci, cum vrei să liniștească Truman poporul american?
Limitând răspândirea armelor atomice
prin controlul internațional al energiei nucleare.
Adică un guvern mondial?
ONU, așa cum intenționa Roosevelt.
Am întrebat ce să facă Truman.
Lumea s-a schimbat, pericolul existențial e comunismul, nu fascismul.
Lewis, înțelegi că, dacă facem o bombă cu hidrogen,
rușii o să fie obligați să facă și ei una?
E posibil să lucreze la ea deja?
Folosind informații obținute de la un spion din Los Alamos.
Nu erau spioni la Los Alamos.
- Să nu deviem de la subiect! - Nu erau?
Să profităm ca să obținem concesiuni din partea rușilor,
promițând că nu facem o bombă cu hidrogen.
Dezvăluindu-i astfel existența!
Pari convins că știu deja de ea.
Bine.
Solicit membrilor comisiei să discute în privat,
pentru a finaliza recomandările.
Nu sunt sigur că vrei să faci asta.
Lewis, suntem comisia de consiliere, o să-i consiliem.
Noapte bună!
Dr. Oppenheimer? Bună ziua! William Borden.
Comisia Comună pentru Energie Atomică?
Da.
Am fost pilot în război.
Într-o noapte, venind dintr-un raid, am văzut ceva spectaculos, ca un meteorit.
O rachetă V-2 în drum spre Anglia.
Îmi imaginez cum ar fi
dacă o rachetă inamică ar transporta un focos atomic.
Să ne asigurăm că nu permitem una ca asta!
Oppie, nu vrei să-l înfrunți pe Strauss.
Dacă vorbim amândoi, o să mă asculte pe mine.
Când vorbești tu, aud un profet.
Când vorbește Strauss, se aud pe ei.
O să-l asculte pe profet.
Un profet nu poate greși niciodată.
Nu l-ați acuzat pe Oppenheimer că a sabotat dezvoltarea lui Super?
N-am fost niciodată un om care să spună cu ușurință „sabotaj”.
Dar dl Borden era?
Din câte am înțeles, e posibil.
Cum a putut să formuleze dl Borden o acuzație atât de detaliată?
Nu mai era angajat guvernamental,
dar părea să aibă acces nelimitat la dosarul d-rului Oppenheimer.
E posibil ca dl Nichols să-i fi oferit acces?
Sau altcineva de la CEA?
E o acuzație gravă, dle senator.
Sugerați că dr. Oppenheimer nu e loial Statelor Unite?
Am presupus și încă presupun că e loial Statelor Unite.
Cred asta. Și o s-o cred până văd dovezi clare privind contrariul.
Credeți sau nu că dr. Oppenheimer e un pericol pentru securitate?
Discuție! Impactul dispozitivului asupra civilizației
Când Hitler și-a zburat creierii în buncăr,
n-a mai avut niciun sens ca bomba să fie folosită altundeva
decât în teste.
Dar trebuie să ne gândim
dacă scopul mai scuză mijloacele, pentru că...
Germania e pe cale să capituleze.
Nu dușmanul e acum cel mai mare pericol la adresa omenirii, ci creația noastră.
Hitler a murit, așa e.
Dar japonezii continuă lupta.
Înfrângerea lor pare sigură.
Nu și pentru soldații pregătiți de invazie.
Putem pune capăt războiului.
Dar cum justificăm folosirea acestei arme împotriva oamenilor?
Suntem teoreticieni, nu?
Da.
Ne imaginăm un viitor și rodul imaginației ne îngrozește.
Dar ei n-o să se teamă până nu înțeleg
și n-o să înțeleagă până n-o folosesc.
Când lumea o să afle de secretul cumplit de la Los Alamos,
munca noastră o să aducă o pace cum omenirea n-a mai cunoscut.
O pace bazată pe cooperarea internațională pe care și-a dorit-o mereu Roosevelt.
Progrese?
Demne de doi ani și un miliard de dolari?
E greu să le poți evalua.
Nu tocmai. Doar aduni facturile.
„Livrări rurale gratuite. ”
În primul an s-au născut 80 de copii.
Anul ăsta au fost zece pe lună.
Nu mă ocup de metodele anticoncepționale, generale.
- Evident. - Generale!
Adăpostiți-vă!
Fuchs, adăpostește-te!
Asta e.
Două bombe viabile. Dă-mi o dată!
Septembrie.
Iulie.
E combinația ideală!
August.
Iulie.
Test în iulie.
Dar am nevoie de fratele meu.
Frank cunoaște deșertul, a renunțat la politică,
lucrează cu Lawrence de doi ani.
Cum să numim testul?
„Fă-mi inima să tresară, divinitate întreită! ”
Poftim?
Sfânta Treime.
Ați insistat să lucrați cu fratele dv., Frank, un comunist cunoscut.
Fost comunist.
Ați adus un cunoscut fost comunist
în cel mai secret și mai important proiect defensiv american.
Știam că e de încredere. Fără îndoială.
Și ați considerat că știți cu certitudine cine e de încredere din echipă?
Fuchs, capul jos!
Sunteți gata?
Sper că ați aflat ceva.
Da, că trebuie să fim mult mai departe.
Găsiți o soluție! Rapid!
Plecăm dimineață la Washington. O să le oferim o dată.
Ești departe de Chicago, Leo.
Dacă nu acționăm acum, o să folosească bomba împotriva Japoniei.
Am programat o întâlnire cu Truman, dar cineva a anulat-o.
Te întâlnești cu ministrul de Război.
Noi o construim, nu stabilim cum să fie folosită.
Istoria o să ne judece, Robert.
Am scris o petiție la Chicago.
Nu mă bag în așa ceva.
Spune-mi ce te îngrijorează și transmit mai departe.
Ce mă îngrijorează?
Germania e învinsă. Japonia n-o să reziste singură.
De unde știi? Voi ne-ați băgat în asta.
Tu și Einstein i-ați scris lui Roosevelt că putem construi o bombă.
Împotriva Germaniei.
Armele n-au o singură destinație, Szilard.
Oppie, trebuie să ne ajuți!
Fermi și Lawrence iau parte la întâlnire.
Nu se compară cu tine.
Tu ești marele negustor al științei.
Poți convinge pe oricine de orice.
Chiar și pe tine însuți.
Scuză-mă!
Furtuna de foc din Tokyo a ucis 100.000 de oameni.
În mare parte civili.
Mă tem pentru America când facem așa ceva și nimeni nu protestează.
După Pearl Harbor și trei ani de conflicte brutale în Pacific,
publicul american ne-ar tolera multe.
Chiar și folosirea bombei atomice?
S-ar putea să provoace mai puține daune decât bombardamentul din Tokyo.
Care e estimarea?
Într-un oraș de mărime medie,
20 sau 30.000 de morți.
Da, dar...
nu subestimați impactul psihologic al unei explozii atomice.
O coloană de foc de 3.000 de metri înălțime.
Efecte mortale ale neutronilor pe o rază de 1,5 km.
Și totul cu o singură bombă!
Lansată dintr-un B-29 discret,
bomba atomică va fi
o revelație groaznică a puterii divine.
Dacă e adevărat, va fi decisivă.
Al Doilea Război Mondial se va sfârși.
Soldații s-ar întoarce acasă.
Ținte militare?
Nu există niciuna destul de mare.
Poate o uzină vitală pentru război, cu muncitori locuind în apropiere.
Putem emite un avertisment, să reducem pierderile civile.
Ne-ar ataca cu tot ce au la dispoziție,
iar eu aș fi în acel avion.
Dacă facem anunțul și nu explodează,
pierdem orice șansă de capitulare a japonezilor.
Nu putem arăta Japoniei de ce e capabilă bomba, pentru a-i face să capituleze?
Vrem s-o demonstrăm în termeni fără echivoc.
De două ori.
Prima oară pentru a dovedi puterea armei,
a doua oară pentru a arăta că putem face asta până se predau.
Avem o listă cu 12 orașe dintre care să alegem.
Scuze, 11.
Am tăiat Kyoto de pe listă datorită importanței culturale pentru japonezi.
Eu și soția am fost în luna de miere acolo.
E un oraș magnific.
O să v-o spun pe șleau, domnilor.
Conform informațiilor mele, pe care nu vi le pot prezenta,
japonezii n-o să se predea,
indiferent de situație,
decât dacă-i invadăm cu succes.
Ar muri foarte mulți oameni, americani și japonezi.
Utilizarea bombei atomice în orașe japoneze o să salveze vieți.
Dacă ne menținem avantajul moral.
Cum adică?
Dacă folosim arma asta fără să ne informăm aliații,
o s-o considere o amenințare.
Și va urma o cursă a înarmării.
Cât de deschiși putem fi cu sovieticii?
Sovieticii o să folosească puterea atomică oricât am păstra secretul.
Ni s-a spus că n-au uraniu.
Ați fost dezinformat.
O bombă rusească e o chestiune de timp.
Programul trebuie să continue la capacitate maximă și după război.
Dle ministru Stimson...
Nu toți savanții implicați în proiect sunt de acord,
ba chiar e momentul să luăm în calcul și alte opțiuni.
- Dacă vorbiți cu... - Proiectul Manhattan
a avut parte de la început
de savanți indiscreți, care nu știm cui sunt loiali.
Unul a încercat să se întâlnească cu președintele.
Avem nevoie de ei,
dar, imediat ce e posibil, trebuie îndepărtați din program.
De acord, doctore?
Dacă o bombă rusească e inevitabilă,
ar trebui să-i invităm pe savanții lor de top la Sfânta Treime.
Președintele Truman n-are de gând să lase impresia
că Stalin ar fi inclus în proiectul atomic.
Îl explicăm succesul nostru drept un mod de a câștiga războiul,
fără să facem promisiuni imposibile.
Dar conferința de pace de la Potsdam, din iulie,
va fi ultima șansă a președintelui Truman de a purta această discuție.
O să avem o bombă finalizată până atunci?
Sigur că da. O testăm înainte de conferință.
Punctele de observație sunt la 9.000 de metri
spre nord, sud și vest.
De unde o detonăm?
De la 9.000 de metri spre sud.
Tabăra de bază e la 15 km spre sud.
Mai e un post de observație pe dealul ăla, la 30 km.
Ce-i asta, Frank? Am instalat deja cablurile de detonare.
Aviația a cerut un șir de lumini pentru B-29.
Care B-29? Bomba noastră e în turn.
Folosesc testul pentru a stabili distanța sigură de operare.
E riscant.
E mai riscant să lansăm una în Japonia
și să sperăm că n-am greșit în privința razei exploziei.
Nu așteptăm după ei! O detonăm pe 15.
- Pe 15? Nu e... - Pe 15.
Pe 15.
ZERO SUD
O să fiu în punctul de observație sudic, cu Frank și Kistiakowsky.
Voi stați la tabăra de bază, punctul de vest sau punctul îndepărtat.
SUA ATENȚIE
VOLAN PE STÂNGA N-ARE SEMNALIZARE
Ai grijă cu cuțitul!
Fii atent!
Distanțele sunt sigure?
Se bazează pe calculele tale.
E timpul să te ascunzi în spatele științei tale, Hans. La propriu.
Da.
Și norul de radiații?
Fără vânturi puternice, dispare la cel mult 5 km.
Am luat măsuri de evacuare.
Dar ne trebuie vreme bună pentru vizibilitate, așa că o să fie bine.
Toată lumea afară!
O detonăm în noaptea de 15.
E un termen limită strict. Dacă aveți ceva de spus, o faceți acum!
Stați!
Saltelele!
Puneți-le dedesubt!
Ne-ar prinde bine un ultim test de implozie.
N-ar strica.
Faceți-l!
Mai e ceva ce ne-ar putea opri?
Chiar o faceți, nu?
O să transmit un mesaj.
Dacă testul e reușit,
spun să strângi cearșafurile.
Robert?
Baftă!
Oppie a estimat doar trei kilotone.
- Teller spune că o să fie 45. - Douăzeci.
20.000 de tone de TNT.
Vrea cineva să parieze și pe aprinderea atmosferică?
Adică trebuie să amânăm testul?
Așa ar fi prudent.
E la fel și la locul testului?
Bethe ne-a anunțat că testul de implozie a eșuat.
Salut, Hans! Da, e aici.
Da.
Se înșală?
- Nu. - Nu?
Nu.
Detonăm o bombă care nu merge?
- Nu. - Explică-mi!
Nu pot, dar sunt sigur.
Lentilele de implozie o să funcționeze.
Dacă detonanții nu declanșează o reacție,
împrăștiem prin White Sands plutoniul obținut în doi ani.
Pariez salariul meu pe o lună contra zece dolari că explodează.
Dumnezeule!
Vântul se întețește la punctul zero, nu și ploaia.
Se apropie fulgerele.
N-ar fi bine să anunțăm oamenii
să plece de lângă turnul de oțel în care e bomba?
- Hai la punctul sudic de observație! - Retrage-i!
Luăm o decizie acolo.
Echipa n-a mai dormit de două nopți.
Dacă abandonăm acum, ne mai întoarcem peste câteva săptămâni.
Ratăm Potsdam.
Trebuie să-l anunț pe Truman la 7:00. Nu mai avem mult timp.
Care-i prognoza?
Ploaie, vânt, fulgere.
Pentru cât timp?
Nu se potolește.
Trece până în zori.
- De unde știi? - Cunosc deșertul.
Furtunile se calmează peste noapte. În zori se oprește.
Ar putea avea dreptate, dar amânați testul cât puteți.
5:30.
Semnează prognoza! Dacă greșești, te spânzur!
Frank, anunță-i pe toți! La 5:30.
- La 5:30. - La 5:30.
Trei ani, 4.000 de oameni, două miliarde de dolari.
Dacă nu explodează,
suntem amândoi terminați.
Eu pariez pe trei kilotone.
Dacă e mai puțin, n-o să-i înțeleagă puterea.
Ce voia Fermi să spună cu „aprindere atmosferică”?
A fost un moment când părea
că reacția în lanț nu s-ar fi oprit niciodată.
Aprinzând atmosfera.
De ce mai pariază pe asta?
Umor de condamnat la moarte.
Adică e posibil să apăsăm pe buton
și să distrugem întreaga lume?
Cercetările noastre din ultimii trei ani nu susțin concluzia asta.
E o șansă foarte redusă.
- Cât de redusă? - Aproape zero.
Aproape zero?
Ce vrei mai mult de la o teorie?
Mi-ar plăcea să fie zero.
Peste fix
o oră și 58 de minute,
o să știm.
Se potolește.
Grupul de armare a plecat de la punctul zero, vine încoace.
Pregătim comutatoarele.
Întoarceți mașinile, pregătiți-vă de evacuarea de urgență!
... sticlă de sudură. La posturi!
Luați sticlă de sudură!
Încă 20 de minute.
Douăzeci de minute.
Douăzeci!
Pune-o pe picior!
- Feynman! - Nu.
Parbrizul oprește ultravioletele.
Și ce oprește parbrizul?
Mă duc la tabăra de bază. Succes!
Robert...
încearcă să nu arunci lumea în aer.
Atenție la indicator!
Dacă detonanții nu se încarcă
sau voltajul scade sub un volt,
apeși pe buton și anulezi testul.
Ai înțeles?
Da.
Două minute până la detonare.
Toată lumea la pământ!
Vă întoarceți doar după ce dealurile reflectă lumina!
Apoi priviți către explozie doar prin sticla de sudură.
Nouăzeci de secunde până la detonare.
A intrat în piele?
Da.
Șaizeci de secunde până la detonare.
Chestiile astea îți fac rău la inimă.
Treizeci de secunde.
Detonanții s-au încărcat.
Șaptesprezece, șaisprezece,
cincisprezece,
paisprezece,
treisprezece,
doisprezece,
unsprezece,
zece,
nouă,
opt,
șapte,
șase,
cinci,
patru,
trei,
doi,
unu.
„Și acum devin Moartea.
„Distrugătoarea lumilor. ”
A mers!
Îmi datorezi zece dolari.
- Haide! - Stai puțin! Ți-i dau, Kisty.
Mi-i dai.
Da, mi-i dai!
Felicitări!
Am reușit!
Felicitări!
- Sună imediat la Potsdam. - Da.
Trimite-i un mesaj lui Kitty!
Nu putem spune nimic.
Spune-i să strângă cearșafurile.
Am reușit!
Alo?
- Bună! Kitty? - Ce e? Charlotte...
Charlotte, spune!
Nu știu, mi-a zis doar să-ți spun să strângi cearșafurile.
Kitty?
Kitty, mai ești acolo?
Dacă o detonează la o altitudine prea mare, explozia pierde din putere.
Cu tot respectul, dr. Oppenheimer, de aici încolo ne ocupăm noi.
Truman l-a informat pe Stalin la Potsdam?
N-aș numi-o o informare.
A spus că e o nouă armă puternică.
Stalin spera s-o folosim contra Japoniei.
Asta e tot?
Robert, noi le-am oferit un as. E treaba lor să joace mâna.
Vreți s-o lansați pe șase?
Asta stabilește comandamentul din Pacific.
Să vin cu tine la Washington?
De ce?
Atunci, mă ții tu la curent.
Sigur că da.
Atât cât pot.
Ar capitula japonezii dacă ar ști ce urmează?
Nu știu.
Ai văzut petiția lui Szilard?
Ce știe Szilard despre japonezi?
N-o semnezi, nu?
Mulți au semnat-o.
Edward...
faptul că am făcut bomba asta
nu ne oferă dreptul sau răspunderea
de a stabili cum o folosește altcineva.
Dar suntem singurii care știu de ea.
I-am transmis lui Stimson părerile comunității.
Și care e părerea ta?
După ce e folosită,
războiul nuclear și poate toate războaiele
devin de neconceput.
Până când face cineva o bombă mai mare.
Mă așteptam să sune.
E abia cinci.
În Japonia e deja șase.
Charlotte!
Sună-l pe Groves!
Nimic?
Charlotte?
Truman e la radio.
Acum 16 ore,
un avion american a lansat o bombă asupra Hiroshimei,
făcând orașul inutil pentru inamic.
Bomba a avut mai multă putere decât 20.000 de tone de TNT.
E o bombă atomică.
Controlează puterile elementare ale universului.
Groves e pe linia unu.
Suntem pregătiți să distrugem mai rapid și în totalitate...
Generale?
Sunt mândru de tine și de oamenii tăi.
A mers bine?
Se pare că a fost un succes răsunător.
Păi...
noi suntem relativ mulțumiți.
A fost un drum lung.
Am făcut o treabă înțeleaptă
când am ales directorul de la Los Alamos.
Am cheltuit
peste două miliarde de dolari
asumându-ne cel mai mare risc științific din istorie
și am câștigat.
Oppie!
Lumea
o să țină minte această zi.
E prea devreme...
E prea devreme ca să stabilim care sunt rezultatele exploziei.
Dar sigur japonezilor nu le-a plăcut.
Sunt foarte mândru.
Sunt foarte mândru de ce ați realizat.
Păcat că n-am apucat să o folosim contra germanilor!
TIME „Părintele bombei atomice”
Dle dr. Oppenheimer?
Frumoasă fotografie!
Președintele Truman vă poate primi.
Dle dr. Oppenheimer! Ce onoare!
Dle președinte!
Vă rog!
Mulțumesc.
Dle ministru Byrnes.
Cum e să fiți cel mai celebru om din lume?
Ați salvat multe vieți de americani.
Ce am făcut la Hiroshima a fost...
Și Nagasaki.
Evident.
Invenția dv. ne-a permis să aducem soldații acasă.
N-a fost invenția mea.
Dv. ați apărut pe coperta revistei Time.
Jim mi-a spus că vă temeți de o cursă a înarmării cu sovieticii.
Da...
Ei bine...
avem ocazia să obținem
cooperarea internațională în domeniul energiei atomice
și-mi fac griji...
Știți când o să aibă sovieticii bomba?
Nu cred că vă pot oferi...
Niciodată.
Dle președinte, rușii au fizicieni valoroși
și resurse abundente.
Abundente?
Da.
Nu prea cred.
O să folosească tot ce au și...
Am auzit că plecați de la Los Alamos.
Ce facem cu locul acela?
Redați-l indienilor!
Dle dr. Oppenheimer,
dacă ce ați spus despre sovietici e adevărat,
trebuie să dezvoltăm Los Alamos, nu să-l închidem.
Dle președinte,
simt că am mâinile pătate de sânge.
Credeți că oamenilor din Hiroshima sau Nagasaki
le pasă cine a construit bomba?
Le pasă cine a lansat-o.
Eu am făcut-o.
N-aveți nicio treabă cu Hiroshima.
Dle dr. Oppenheimer!
Să nu-l mai primești pe plângăciosul ăla aici!
Robert a văzut că nu rezolvă nimic frângându-și mâinile.
Când l-am cunoscut eu
acceptase în totalitate reputația de „părinte al bombei”,
dar și-a folosit celebritatea pentru a influența politica.
CEL MAI MARE EXPERT ÎN ENERGIE ATOMICĂ
Dle doctor, în anii de după război
ați avut o influență puternică asupra politicii atomice americane?
„Puternică” e mult spus.
Serios? În problema izotopilor
n-ați distrus personal orice opoziție legată de exportul lor?
Putem folosi și o sticlă de bere. Și chiar folosim.
Eram purtătorul de cuvânt, dar toți savanții erau unanim de acord.
În urma ascensiunii lui McCarthy, știam că e vulnerabil.
Fratele lui nu mai era angajat de nicio universitate.
Lomanitz ajunsese să lucreze la calea ferată.
Chevalier a plecat în exil.
Dar toate astea nu l-au împiedicat pe Robert să solicite CGC
să recomande controlul armelor și respingerea bombei cu hidrogen.
A fost distrus când Truman le-a ignorat recomandarea.
TRUMAN ANUNȚĂ PROGRAMUL BOMBEI CU HIDROGEN
Nu mai pot de dorul lui Richard.
Știu, Ruth.
Mă bucur că n-a apucat să vadă unde s-a ajuns.
LA MULȚI ANI, DLE AMIRAL STRAUSS
Vine sărbătoritul.
- Să se umfle în pene. - Distracție plăcută!
Robert, fiul meu și logodnica lui țin să-l cunoască
pe părintele bombei atomice, așa că...
Bună seara!
Nu e cel mai bun moment?
Tu ce crezi, Lewis?
Cred că a fost o lovitură pentru tine.
Pentru lume.
Pentru lume? Ce reprezintă Fuchs pentru restul lumii?
Fuchs?
Klaus Fuchs?
Vai de mine... N-ai aflat.
Klaus Fuchs, savantul britanic responsabil de echipa de implozie,
s-a dovedit
a fi spion sovietic.
Îmi pare rău.
După ce s-a aflat adevărul despre Fuchs,
FBI-ul l-a supravegheat și mai intens.
Știa că telefonul îi e ascultat,
că e urmărit peste tot,
că-i scotocesc prin gunoi.
Dar a continuat să spună ce gândește.
Un om cu principii.
Și poate că a crezut că celebritatea o să-l apere.
La instalarea lui Eisenhower a crezut că mai are o șansă.
A riscat.
America și Rusia
pot fi asemănate
cu doi scorpioni într-o sticlă.
Se pot ucide reciproc,
dar își riscă propria viață.
Există mai multe aspecte ale acestei politici...
Mulți savanți mă consideră vinovat, dar...
cum era să-l protejez?
... prea secrete pentru discuții,
sinceritatea e singura soluție.
Oficialitățile de la Washington trebuie să fie oneste cu poporul.
A fost ultima picătură pentru dușmanii lui Robert.
Și-a pierdut autorizația de securitate.
Și credibilitatea.
Dar cum au putut face asta?
Era erou de război, trecutul lui era deja cunoscut.
Borden a readus totul la lumină.
Cum putea Borden să aibă acces la dosarul lui Oppenheimer de la FBI?
Să fi fost mâna lui Nichols?
Nu-l văd în stare de așa ceva.
Dar cine a făcut-o a stârnit o furtună
care a deschis drum de la Casa Albă până la biroul meu de la CEA.
I-ați văzut, nu?
Am muncit toată viața ca să ajung aici.
În guvernul SUA. Iar acum, în fața întregii țări,
o să mă pună cu botul pe labe.
Un mărunt vânzător de pantofi.
Lewis, putem câștiga.
Putem convinge Senatul că v-ați făcut datoria,
oricât de dureros ar fi fost.
Mărturia lui Hill o să ne ajute?
- Hill e în regulă. - Nu-l cunosc,
dar era în gașca lui Szilard
și ei nu l-au iertat pe Robert
pentru că n-a semnat petiția împotriva bombardării Japoniei.
Asta a fost făcută la 31 de zile de la bombardament.
Toată lumea aflată în stradă pe o rază de 1,5 km
a suferit instantaneu arsuri grave.
Japonezii spuneau că oamenii care purtau haine în dungi
au suferit arsuri în dungi.
Mulți s-au considerat norocoși,
au scăpat din ruinele caselor doar ușor răniți.
Dar tot au murit.
Au murit după câteva zile sau săptămâni
din cauza radiațiilor emise în cantități mari
în momentul exploziei.
Ai citit mizeriile din presă?
Un fizician britanic susține că bombardamentele atomice
n-au fost finalul Războiului Mondial,
ci începutul Războiului Rece cu Rusia.
Care fizician?
Cred că-l cunoști.
Patrick Blackett.
S-ar putea să aibă dreptate.
Stimson spune
că am bombardat un inamic care era practic înfrânt.
Robert, ești foarte influent.
Te rog!
Cere-le să continue cercetările mele legate de Super!
Nu pot și nici nu vreau.
De ce?
E o utilizare greșită a resurselor.
Chiar crezi asta?
J. Robert Oppenheimer.
Gurul cu privire de sfinx al atomului.
Nimeni nu știe ce crezi.
Tu știi?
Pentru ultima oară, directorul programului, dr. J. Robert Oppenheimer!
Sper că în anii ce vor urma
o să vă gândiți cu mândrie la ce ați făcut aici.
Dar azi mândria trebuie domolită de îngrijorări profunde.
Dacă armele atomice sunt adăugate arsenalelor unei lumi în conflict,
o să vină o zi când oamenii o să blesteme numele Los Alamos.
Scuze, dle amiral!
Am venit să aduc asta.
CHESTIUNEA STRAUSS Senatul contra președintelui
Pare un articol favorabil.
Uite-l pe Oppenheimer!
Ce scrie?
„J. Robert Oppenheimer și Strauss s-au certat
„și SUA a câștigat. ”
Merge.
Sunt cuvintele dv.
Trebuia să schimbăm direcția.
De unde știați ce o să scrie Time?
Henry Luce mi-e prieten.
M-ați lăsat să vă spun ce e de făcut,
dar erați cu mulți pași înaintea mea.
Ca să supraviețuiești la Washington trebuie să știi ce să faci.
Bine.
Ce spuneați despre Borden?
„De ce să fii prins cu cuțitul crimei? ”
Încep să cred că Borden ținea cuțitul pentru dv.
Contează câtă influență a avut Borden asupra lui Teller.
Am spus ceva amuzant?
Îi dați întruna cu Borden,
când toți știm că e Strauss.
Lewis m-a adus la Princeton.
Apoi l-ai umilit în fața Congresului.
Dar mai utili decât un sendviș.
- Cum a fost? - Luăm o pauză de zece minute.
Poate un pic prea bine, Robert.
Au trecut șase ani de atunci.
Cei cu adevărat răzbunători
au răbdare de sfinți.
Strauss a spus clar că e neutru.
Trezește-te! E Strauss!
El a fost de la bun început și știi asta.
De ce nu ripostezi?
Pentru numele lui Dumnezeu!
N-au fost Nichols,
Hoover sau oamenii lui Truman. Dv. ați fost.
I-ați dat dosarul lui Borden, l-ați asmuțit asupra lui Oppenheimer.
- L-ați convins... - Borden...
n-a trebuit să fie convins.
Nu te grăbi, folosește tot dosarul!
Trage concluziile și trimite-le FBI-ului!
Materialul e bogat, dar...
nu e nimic nou.
Concluziile tale o să fie noi.
Și o să necesite răspunsuri.
Hoover i le prezintă lui McCarthy?
Oppenheimer e prea alunecos pentru bufonul ăla plin de sine.
Am vorbit cu Hoover, o să-l țină pe McCarthy deoparte,
în timp ce tu lucrezi cu CEA.
- Un proces. - Nu.
Nu poți să-i oferi lui Oppenheimer o platformă.
Nu-l poți transforma în martir.
Trebuie să-i distrugem sistematic credibilitatea,
ca să nu se mai exprime pe teme de securitate națională.
Și atunci ce facem?
O cămăruță sărăcăcioasă, departe de lumina reflectoarelor.
O procedură simplă, birocratică.
Autorizația Q trebuie reînnoită.
Trimiți acuzațiile la FBI.
Hoover le trimite la CEA, ești obligat să acționezi.
Formulezi rechizitoriul
și-i spui lui Oppenheimer că nu-i reînnoiești autorizația.
Dar oferă-i șansa unui recurs.
După cum vezi, încă nu e semnată.
Pot s-o păstrez?
Nu.
Dacă faci recurs, trebuie să-ți trimită o copie.
Când face recurs, pentru că o să facă,
eu numesc comisia.
O să aibă un avocat, desigur.
- Un procuror? - Neoficial.
Cine?
Roger Robb.
Robb o să aibă acces la dosarul lui Oppenheimer.
Ca și comisia Gray.
Dar nu și avocatul apărării.
O audiere închisă.
Așa-zisele informații nefavorabile din rechizitoriul dv.
Fără public, fără reporteri.
Fără probarea acuzațiilor.
Fără probarea acuzațiilor?
Noi nu condamnăm.
Doar respingem.
Cum spuneai?
„Dar așa se joacă jocul. ”
Scuzați-mi naivitatea!
Amatorii caută soarele.
Sunt înghițiți.
Cei puternici rămân în umbră.
Dar dv. ați ieșit din umbră.
Da, de asta trebuie să meargă.
Păi...
Teller depune mărturie în dimineața asta.
O să ne ajute. Apoi...
Hill, după-masă.
Și Hill o să ne ajute.
Cu sinceritate, K.D. Nichols
După cum vezi, Robert, nu e semnată.
Pot să păstrez asta?
Nu.
Dacă faci recurs,
trebuie să-ți trimită o copie.
Ia mașina și șoferul meu! Insist!
Trebuie să vorbesc cu avocații mei, Lewis.
Sigur că da. Dar nu pierde timpul!
Nu-l pot ține pe Nichols la distanță.
Îmi pare rău că s-a ajuns aici.
Nu mi se pare corect.
Nichols vrea să ripostez ca să aibă totul consemnat.
Strauss vrea să renunț.
Strauss știe că nu poți face asta.
E ca și cum ai accepta acuzațiile.
Ți-ai pierde slujba.
Ți-ai pierde reputația.
Ne-am pierde casa!
Robert, trebuie să luptăm.
Fiind avocatul CEA, nu te pot reprezenta.
Îl sun pe Lloyd Garrison.
E bun.
Cel mai bun, dar...
trebuie să te avertizez.
N-o să fie o luptă dreaptă.
În interviul cu Boris Pash din 1943 v-ați referit la microfilm?
- Nu. - Eticheta 11, pagina 1, paragraful 3.
N-ați spus: „Om de la consulat, expert în microfilm”?
- O clipă! - Nu.
Vreau să știu din ce document citează dl Robb
și dacă putem primi o copie.
E un document secret, dle Garrison.
Ar trebui să revenim la informațiile la prima mână.
Asta e la prima mână.
Cum așa, Roger?
Interviul a fost înregistrat.
Îmi lăsați clientul să comită sperjur,
când aveați o înregistrare?
Nu i-a cerut nimeni să-și modifice răspunsurile inițiale.
Să le modifice? Au trecut 12 ani!
Putem asculta înregistrarea?
N-aveți autorizație.
Dar citirea ei e consemnată oficial.
Te rog!
Vă interesează să întindeți capcane sau să aflați adevărul?
Dacă vreți adevărul, dezvăluiți probele, veniți cu lista martorilor!
Dle Garrison, știți că acesta nu e un proces.
Regulile probelor nu se aplică. E vorba de securitatea națională.
Cu tot respectul,
nu înțeleg de siguranța națională împiedică acuzarea
- ... să ofere lista martorilor! - E nevoie de o pauză.
Domnilor, știți ce am spus.
Dacă ziceți că e o stenogramă, o accept.
V-am explicat deja că am inventat o poveste.
De ce ar inventa cineva o poveste atât de complicată?
Pentru că am fost un prost.
De ce ați mințit?
Ca să nu dezvălui cine fusese intermediarul.
Prietenul dv., Haakon Chevalier, comunistul.
Vă mai e prieten?
Da.
Dle dr. Rabi, mulțumesc pentru prezență.
Știți pe cine a mai chemat acuzarea?
Pe Teller, evident.
Și pe Lawrence.
Ce a zis?
Nu voia să-i ajute, dar...
Dar?
Strauss i-a spus că tu și Ruth Tolman ați avut o aventură mulți ani.
Cât ai locuit cu ei în Pasadena.
L-a convins pe Lawrence că Richard a murit de inimă rea.
E absurd.
- Care parte? - Cea cu inima rea.
Richard n-a aflat.
Lawrence depune mărturie?
Nu știu.
Dle dr. Rabi,
ce funcție guvernamentală ocupați acum?
Sunt președintele Comisiei Generale de Consiliere de la CEA,
l-am succedat pe dr. Oppenheimer.
De când îl cunoașteți pe dr. Oppenheimer?
Din 1928.
Îl cunosc destul de bine.
Suficient ca să puteți vorbi despre loialitatea și caracterul său?
Dr. Oppenheimer e un om cu un caracter excepțional.
E loial Statelor Unite, prietenilor,
instituțiilor din care face parte.
Mănâncă!
Ce-a fost asta?
Nimic, nu-ți bate capul.
După ce rușii au testat bomba atomică, ați vorbit cu dr. Lawrence
despre bomba cu hidrogen?
Întrebați-l pe el asta!
Am de gând s-o fac.
Ați spune că dr. Oppenheimer s-a opus vehement bombei cu hidrogen?
Nu, considera că programul de fuziune
ar afecta negativ excelentul nostru program de fisiune.
Dar n-a fost cazul.
Dacă amândouă erau realizabile.
Să zicem că nu considerăm
că mărturia d-rului Oppenheimer a fost întru totul sinceră.
Ar trebui sau nu să obțină autorizația?
De ce-i faceți asta unui om care a realizat atâtea?
Uitați-vă la rezultatele lui!
Avem o serie de bombe atomice.
Avem o serie de bombe Super.
Ce mai vreți?
Sirene?
Îl cunosc pe ministrul Strauss de mulți ani
și trebuie să spun cât de mult a susținut
știința și savanții.
Luăm o pauză, dacă nu e ceva urgent.
Dle senator, vreau să solicit din nou
o listă a martorilor.
Îi amintesc candidatului că nu dispunem mereu de această informație în avans.
Știm că dr. Hill o să fie aici după prânz.
Dle președinte, următorul martor, dr. Lawrence,
suferă de colită.
O să trecem la William Borden.
Bun-venit, dle Borden!
Luați loc!
Dle Borden...
pe parcursul anchetării d-rului Oppenheimer
ați tras unele concluzii?
- Da. - S-a întâmplat
să vă prezentați concluziile într-o scrisoare către dl J. Edgar Hoover,
de la FBI?
- Corect. - Înainte să scrieți scrisoarea,
ați discutat despre scrierea ei
cu cineva de la Comisia pentru Energie Atomică?
Nu.
Mulțumesc. Aveți o copie a scrisorii?
Am una în față.
Puteți s-o citiți?
„Dle Hoover, scopul scrisorii e să... ”
Îmi cer scuze, aș dori...
Care e scopul întârzierii? O să citească scrisoarea.
Dle președinte, e prima oară când văd scrisoarea
și văd aici afirmații,
cel puțin una, pe care nu le-ar vrea nimeni consemnate.
Sunt acuzații care n-au mai fost formulate.
Nu fac parte din rechizitoriul lui Nichols.
Sunt acuzații care nu-și au locul aici.
Martorul a scris scrisoarea din proprie inițiativă,
prezentând probe care au fost discutate deja.
Concluziile sale sunt o mărturie validă,
ca și concluziile pozitive ale prietenilor d-rului Oppenheimer.
E o sabie cu două tăișuri.
De când dețineți această scrisoare?
Nu cred că e cazul să mă interogați, dle Garrison.
Având în vedere că toată comisia a citit scrisoarea,
n-ar fi mai bine să fie consemnată?
Începeți!
„Dle Hoover,
„obiectivul acestei scrisori e să-mi exprim părerea
„formulată după ani de studiu al dovezilor disponibile
„că, cel mai probabil,
„J. Robert Oppenheimer e un agent al Uniunii Sovietice.
„Următoarele concluzii sunt justificate.
„Unu, între 1929 și 1942, cel mai probabil
„J. Robert Oppenheimer era un comunist înrăit,
„oferind informații sovieticilor.
„Doi, cel mai probabil,
„de atunci acționează ca spion.
„Trei, cel mai probabil,
„de atunci acționează la ordine sovietice
„pentru a influența politica militară a Statelor Unite... ”
- Îmi pare rău. - „... serviciile de informații
- „... și diplomația. ” - N-o să spună nimeni adevărul
despre ce se petrece aici?
Îl vom asculta acum pe dr. David Hill.
Dle dr. Hill,
vreți să faceți o declarație?
Mulțumesc.
Mi s-a cerut să depun mărturie în legătură cu Lewis Strauss.
Un om care a slujit mulți ani guvernul din funcții importante
și care e cunoscut pentru sinceritatea, hărnicia și inteligența sa.
Opiniile pe care le expun îmi aparțin,
dar cred că o să explice
de ce cei mai mulți savanți din țară
preferă să nu-l vadă pe dl Strauss în cadrul guvernului.
Vă referiți la ostilitatea anumitor savanți
față de dl Strauss, din cauza angajamentului său față de securitate,
cum a demonstrat în cazul Oppenheimer?
Nu.
Din cauza răzbunării personale
demonstrate împotriva d-rului Oppenheimer.
Liniște!
E evident pentru cei mai mulți savanți din țară
că Robert Oppenheimer e torturat și pus la stâlpul infamiei
pentru că și-a exprimat cinstit opiniile.
Dle dr. Bush, credeam că-mi slujesc țara audiind acest caz.
Nicio comisie din țară
n-ar trebui să judece un om pentru opiniile sale.
Dacă asta vă doriți, judecați-mă și pe mine!
Îmi cer iertare dacă sunt prea agitat.
Dar asta simt.
Dle dr. Hill, am aflat deja că dl Strauss nu l-a acuzat
și n-a participat la audierile împotriva d-rului Oppenheimer.
Chestiunea Oppenheimer
a fost inițiată și executată la inițiativa lui Lewis Strauss.
Oppenheimer a ridiculizat poziția lui Strauss
privind exportul de izotopi în Norvegia,
iar Strauss nu l-a iertat pentru acea umilire publică.
Altă controversă dintre ei s-a bazat pe diferențele de opinie
privind măsura în care bomba cu hidrogen ar consolida siguranța națională.
Strauss a apelat la sistemul de securitate
pentru a distruge eficacitatea lui Oppenheimer.
Strauss a găsit oameni ambițioși
care nu erau de acord cu părerile lui
și care-l invidiau pentru prestigiul din cercurile guvernamentale.
Am presupus și încă presupun
că e loial Statelor Unite.
Cred asta. Și o s-o cred până văd dovezi clare privind contrariul.
Credeți sau nu că dr. Oppenheimer e un pericol pentru securitate?
În mai multe ocazii l-am văzut pe dr. Oppenheimer acționând
într-un mod extrem de greu de înțeles pentru mine.
L-am contrazis pe mai multe teme
și acțiunile lui mi s-au părut derutante și complicate.
În această privință,
vreau ca interesele vitale ale țării să se afle
în mâinile unuia pe care-l înțeleg mai bine
și deci am mai multă încredere în el.
- Mulțumim, dle doctor. - Mulțumesc.
Îmi pare rău.
I-ai strâns mâna?
Eu l-aș fi scuipat în ochi.
Comisia n-ar fi apreciat asta.
Nu e un gest de domn?
Cred că voi vă purtați prea mult ca niște domni.
Gray vede ce face Robb. De ce nu-l oprește?
Și tu i-ai strâns mâna lui Teller!
Nu mai face pe martirul!
Conform regulamentului CEA,
i-ați oferi autorizație d-rului Oppenheimer azi?
După cum înțeleg eu Legea Energiei Atomice,
care nu exista când l-am angajat pe dr. Oppenheimer în 1942,
nu i-aș oferi autorizația acum,
dacă aș fi în comisie.
Mulțumesc, generale, asta e tot.
Dar n-aș oferi autorizații niciunuia dintre membri.
Asta e tot.
Dr. Oppenheimer nu a fost responsabil
de selectarea sau verificarea lui Klaus Fuchs, nu?
Nu, deloc.
N-ați vrea să lăsați comisiei impresia
că vă îndoiți de loialitatea sa față de Statele Unite
în operațiunea de la Los Alamos.
În niciun caz.
Sper că n-am făcut pe nimeni să creadă asta vreo secundă.
Mulțumesc, dle general.
Bine. Să nu-i mai lăsăm să aștepte.
O să vină.
Chiar vrei să vină?
Doar un prost sau un adolescent crede că înțelege relația altcuiva,
iar tu nu ești nici una, nici alta.
Eu și Kitty
suntem adulți.
Am îndurat multe împreună.
O să se descurce.
V-ați descrie opiniile privind comunismul drept pro, contra sau neutre?
Sunt ferm împotrivă. N-am mai avut nicio legătură cu comunismul
din 1936,
de dinainte să-l cunosc pe Robert.
Asta e tot.
Stenogramele arată că Oppenheimer n-a fost interogat
de un avocat imparțial și dezinteresat al comisiei Gray.
A fost interogat de un procuror
care a folosit toate trucurile din arsenalul său profesional.
Acuzați comisia Gray că a permis o punere sub acuzare.
Dacă eram în comisia Gray,
protestam împotriva tacticilor
celui care a jucat rolul avocatului acuzării.
Un om care n-a fost numit de comisie,
ci de Lewis Strauss.
Cine era?
Poftim?
Cine era?
Roger Robb.
Dnă Oppenheimer,
ați avut carnet de membră a Partidului Comunist?
Nu știu sigur.
Nu știți sigur?
Ei bine...
Da?
Presupun că înscrierea în partid
necesita trimiterea unor bani și primirea unui carnet, nu?
Da.
Îmi cer scuze.
Da.
A trecut foarte mult de atunci, nu, dle Robb?
- Nu chiar. - E normal să uit.
Ați înapoiat carnetul sau l-ați rupt?
Carnetul de care am uitat?
Carnetul de membră de partid.
Habar n-am.
Există vreo diferență între comunismul sovietic și comunism?
Când eu eram membră, consideram că sunt lucruri distincte.
Consideram că Partidul Comunist al SUA
e preocupat de probleme interne.
Acum nu mai cred asta.
Cred că tot comunismul e conectat și împrăștiat în toată lumea.
Cred asta de când am părăsit partidul, acum 16 ani.
- Dar... - Nu, 17 ani. Scuze!
- Dar ați spus... - Scuze, 18.
Acum 18 ani.
Sunteți conștientă
că soțul dv. făcea donații pentru Războiul Civil Spaniol și în 1942?
Știu că Robert dona bani uneori.
Știați că treceau la filierele Partidului Comunist?
Nu vreți să spuneți „prin”?
- Poftim? - Vreți să spuneți
„prin filierele Partidului Comunist”.
- Da! - Da?
- Da! - Da.
Putem spune că în 1942
soțul dv. nu rupsese legăturile cu Partidul Comunist?
Puteți formula răspunsul cum doriți, nu doar cu da sau nu.
Știu asta, mulțumesc.
Dar întrebarea dv.
nu e formulată corect.
Înțelegeți ce vreau să spun?
- Da. - De ce nu răspundeți?
Nu-mi place exprimarea dv.
„Legăturile cu Partidul Comunist. ”
Robert n-a avut nicio legătură cu Partidul Comunist.
Știu că a donat bani refugiaților spanioli.
A fost interesat de ideile comuniste din perspectivă intelectuală.
Sunt două feluri de comuniști?
Unii intelectuali și unii de rând?
Nu pot să răspund la asta.
Nici eu.
Bună seara!
Robert, n-ai cum să câștigi.
E un tribunal de fațadă, cu un rezultat prestabilit.
De ce te mai chinuiești?
Am motivele mele.
Bine.
Noapte bună!
Are dreptate.
Nu înțeleg, Albert.
Nu?
Am plecat din țară și nu m-am mai întors.
Tu ți-ai slujit țara cu credință.
Dacă așa te răsplătește...
poate ar trebui să-i întorci spatele.
La naiba! Îmi iubesc patria.
Atunci, spune-le să se ducă naibii!
E interesant că nu mai e o audiere pentru o confirmare,
e un proces
despre un proces!
Nu e bine că le spune tuturor că ați inițiat audierile.
Nu poate dovedi nimic.
Nu poate dovedi că i-am dat dosarul lui Borden.
Nu suntem la tribunal.
Acuzațiile nu trebuie probate.
Da. Nu condamnă...
doar resping.
De ce ar veni Hill să mă distrugă? Ce urmărește?
N-are nevoie de motive ca să acționeze just.
- În opinia lui. - Ți-am zis,
Oppenheimer a stârnit savanții împotriva mea de la prima întâlnire.
Nu știu ce i-a spus în acea zi,
dar Einstein nici nu m-a privit în ochi.
Albert!
Oppenheimer știe să-i manipuleze pe ai lui.
La Los Alamos a profitat de naivitatea savanților
care credeau că pot influența felul în care le folosim creația,
dar să nu credeți că și el era atât de naiv.
Dle doctor!
În timpul muncii la bomba cu hidrogen
ați avut ezitări de natură morală?
Sigur că da.
Dar tot v-ați făcut treaba, nu?
Da, pentru că exploram, nu construiam o armă.
Adică a fost mai mult o aventură academică.
Construirea unei bombe cu hidrogen nu e o chestiune academică.
E o problemă de viață și de moarte.
În 1942 insistați
pentru dezvoltarea bombei cu hidrogen, nu-i așa?
Nu insistam. O susțineam și lucram la ea, da.
Când au devenit ezitările morale atât de puternice
încât v-ați opus activ dezvoltării bombei cu hidrogen?
Când s-a sugerat ca politica SUA să fie
să le facă cu orice preț,
fără să se ia în calcul echilibrul dintre aceste arme
și cele atomice din arsenalul nostru.
Ce legătură au ezitările morale cu asta?
- Ce legătură au ezitările morale? - Da.
Oppenheimer voia să fie stăpânul bombei. Să fie cel care a schimbat lumea.
Vorbește despre închiderea în lampă a duhului nuclear,
dar eu îl cunosc pe J. Robert Oppenheimer
și, dacă ar putea s-o ia de la capăt, n-ar schimba nimic!
Știți că n-a spus niciodată că regretă Hiroshima?
N-ar schimba nimic. De ce?
Pentru că asta l-a făcut cel mai important om din istorie.
Am folosit cu larghețe bomba atomică.
Doctore, ați luat parte la selectarea țintei
pentru bomba atomică din Japonia, nu?
- Da. - Atunci știați
că, lansând bomba atomică asupra țintei alese de dv.,
mii de civili ar fi uciși sau răniți, nu?
Da, au fost mai mulți decât mă așteptam...
Câți au fost uciși sau răniți?
- 70.000. - La Hiroshima și...
110.000 în total.
În zilele bombardamentelor?
- Da. - Și în săptămânile și anii care au urmat?
S-a estimat că între 50 și 100.000.
- Cel puțin 220.000 de morți? - Da.
Aveți probleme morale în privința asta?
Groaznice.
Dar ați depus mărturie că bombardarea Hiroshimei a fost reușită.
Din perspectivă practică.
Practic a fost reușită.
Și se spune că a ajutat la încheierea războiului.
Ați fi susținut lansarea unei bombe cu hidrogen asupra Hiroshimei?
N-are nicio logică.
- De ce? - Ținta e prea mică.
Dar dacă ar fi existat o țintă în Japonia
suficient de mare pentru o armă termonucleară, v-ați fi opus lansării ei?
Nu m-am confruntat cu problema asta...
V-o pun eu acum în față.
Ăsta a fost planul lui.
Voia vinovăția glorioasă și mincinoasă a vanității,
ca s-o poarte ca pe o coroană.
Să spună: „Nu putem merge pe drumul ăsta”,
deși știa că trebuie s-o facem!
V-ați fi opus lansării unei bombe termonucleare asupra Japoniei
- ... din cauza moralității? - Cred că da.
V-ați opus lansării unei bombe atomice asupra Hiroshimei
din cauza moralității?
Ne-am prezentat argumentele...
Nu, cu dv. vorbesc.
- Am prezentat... - Nu „noi”. Dumneavoastră.
... argumentele împotriva lansării, dar nu le-am susținut.
După ce ați muncit zi și noapte timp de trei ani la bombă,
v-ați declarat împotriva folosirii ei?
Ministrul de Război m-a întrebat care e părerea savanților.
I-am prezentat opiniile pro și contra.
Ați susținut lansarea bombei atomice...
Cum adică?
- Ați susținut-o! - Ce înseamnă asta?
Ați ajutat la alegerea țintei, nu?
Mi-am făcut datoria. Nu stabileam eu politica de la Los Alamos.
Aș fi făcut orice mi se cerea.
Deci ați fi realizat și bomba cu hidrogen, nu?
- Nu puteam. - Nu asta am întrebat!
Și raportul CGC la care ați contribuit
după testul atomic sovietic spunea că nu trebuie construită o bombă Super.
Voiam să spunem... Să spun...
- Cine? - Voiam să spun...
Rușii n-ar face orice pentru a-și spori puterile?
Dacă o făceam noi, o făceau și ei. Eforturile noastre îi motivau,
cum a fost și în cazul bombei atomice.
Exact, „cum a fost și în cazul bombei atomice”.
N-ați avut ezitări morale în 1945, dar ați avut multe în 1949.
Dle dr. Oppenheimer...
când au apărut aceste convingeri morale
legate de bomba cu hidrogen?
Când mi-a devenit evident
că o să folosim orice armă de care dispunem.
J. Robert Oppenheimer, martirul.
I-am oferit exact ce-și dorea.
Să fie reținut pentru Sfânta Treime,
nu pentru Hiroshima
sau Nagasaki.
Ar trebui să-mi mulțumească.
Dar n-o face.
Mai avem destule voturi
sau momentul de glorie al carierei mele
se transformă în cea mai mare umilire publică?
Senatul e pe cale să voteze.
O să vă strecurați.
Foarte bine. Atunci, adună presa!
Dle dr. J. Robert Oppenheimer,
comisia a ascultat mărturia dv.
și mărturiile multor foști și actuali colegi
și a ajuns la concluzia unanimă că sunteți un cetățean loial.
Dar, având în vedere asocierile dv. permanente
și lipsa de respect față de aparatul de securitate al țării,
plus purtarea deranjantă legată de proiectul bombei cu hidrogen
și regretabila lipsă de sinceritate din anumite răspunsuri,
am votat cu doi la unu
împotriva înnoirii autorizației de securitate.
O justificare scrisă și părerea contrară a dlui Evans
vor fi trimise la CEA în zilele următoare.
Asta e tot.
- Gordon... - Roger.
Robert!
Nu strânge cearșafurile.
Fotografiază-l!
Domnule!
Două minute!
- O să puteți face poze. - Vă rugăm!
- Am așteptat multă vreme. - Bună seara!
- Ieșiți! - Domnule!
E oficial?
Au fost câteva voturi negative neașteptate.
M-au respins. Da?
- Mă tem că da. - Bine.
Cine și-a schimbat părerea?
Trei senatori,
în frunte cu senatorul de Massachusetts.
Tânăr, vrea să se remarce. Nu i-a plăcut ce i-ați făcut lui Oppenheimer.
Cum îl cheamă?
Kennedy. John F. Kennedy.
Kitty?
Credeai că, dacă-i lași să te tortureze,
lumea o să te ierte?
N-o s-o facă.
Mai vedem.
La naiba!
Mi-ai spus că o să reușesc.
N-aveam toate informațiile, nu?
Uite o informație!
Președintele Eisenhower mi-a oferit Medalia pentru Libertate anul trecut,
fiindcă am făcut mereu ce era mai bine pentru țară.
Nu mă vor în guvern?
Foarte bine.
Să-l invite pe Oppenheimer, atunci!
Poate că o s-o facă.
Ți-am spus, a stârnit savanții împotriva mea, rând pe rând,
începând cu Einstein. Ți-am spus...
Einstein! L-am văzut la lac.
Da, dar știți ceva?
Cum nimeni nu știe ce și-au spus în acea zi,
e posibil să nu fi vorbit despre dv.?
E posibil să fi vorbit despre ceva
mai important?
Dle Strauss!
Aici! Dle Strauss!
Mulțumesc.
Albert!
Omul momentului.
Ați dat o recepție în onoarea mea cândva.
La Berkeley. Mi-ați oferit un premiu.
Da.
Credeați că nu mai sunt în stare să înțeleg ce am început.
De fapt, premiul nu era pentru mine, era pentru voi toți, nu?
Acum e rândul tău
să accepți consecințele realizărilor tale.
Într-o zi, după ce o să te pedepsească suficient,
o să-ți ofere ție somon și salată de cartofi.
O să țină discursuri...
PREȘEDINTELE STATELOR UNITE
... o să te decoreze.
Salut, Frank!
Dacă tu ești fericit, sunt și eu.
O să te bată pe umăr, o să-ți spună că te-au iertat.
Dar nu uita...
n-o s-o facă pentru tine.
O s-o facă pentru ei.
Albert!
Când am venit la tine cu calculele alea,
credeam că o să stârnim o reacție în lanț
care să distrugă întreaga lume.
Îmi amintesc limpede.
Și ce?
Cred că asta am făcut.