ARSENIK OCH GAMLA SPETSAR
Allhelgonaafton i Brooklyn - där allt kan hända och även gör det.
Klockan tre den dagen hände detta...
Jag ska slå skallen av dig, din idiot!
Strike - du är ute!
Samtidigt var det romantik i luften på andra sidan floden.
ÄKTENSKAPSLICENSER
Undrar om nån kändis gifter sig i dag.
Samma idioter som vanligt... Kom.
Killen med solbrillorna...
Varför försöker han gömma sig?
-Är det inte Mortimer Brewster? -Teaterkritikern?
Det är inte han. Tänk vilket scoop, killen som skrivit "Ungkarlsbibeln"...
-Det hade varit nåt, det. Nu går vi. -Vi kollar vem han är.
God morgon. Vad heter ni?
-Lite högre, tack. -Elaine Harper.
Och ni?
-Mortimer Brewster. -Hur sa?
-Mortimer Brewster. -Högre! Inget att vara rädd för.
-Jag vill hemlighålla det här. -Klart ni håller henne kär!
Nej...jag vill inte att det kommer ut. Jag är Mortimer Brewster.
-Vem? -Mortimer B...
Det var han! - Mr Brewster!
Adjöss!
Jag kan inte gifta mig, jag - ungkarlssymbolen!
Jag som skrivit hyllmeter emot äktenskapet.
Prästdotter är du till råga på allt.
Från Brooklyn! Och vad är det där?
En brosch jag lånat. Du har väl hört ramsan...
"Nånting lånat, nånting blått..."
Risgryn och gamla skor. Sånt nys!
-Jag kan inte gifta mig med dig. -Jag förstår.
Vad menar du med det? Ska du inte gråta och bråka?
Äktenskapet är bara gammal vidskepelse-
-det är gammalmodigt...
Åter till ett av Brooklyns trevligaste bostadskvarter...
Nu får ni klara er själva.
Denna kyrkogård anlades 1654.
Var inte dum, du får ju ta över ett jättetrevligt område.
-Se på kyrkan och de gamla husen. -Sov Washington här nån gång?
Visst, här hör man historiens vingslag. Se på huset där.
-Bor de ursprungliga ägarna kvar? -Inte skoja om systrarna Brewster.
Det är de snällaste, raraste gamla damerna på jorden.
De är som gamla pressade rosenblad.
RUM ATT HYRA
-Har flickorna det knapert? -Nej, de har det bra.
-Och kalla dem inte flickorna. -Varför hyr de ut, då?
Det gör de inte, men kommer nån-
-får han både mat och en slant.
Det är deras sätt att nosa upp "behövande".
Tyck inte illa om Mortimer för att han är teaterkritiker...
-...och tar med er dotter på teater. -Det är inte det.
Men ingen man med de här åsikterna om äktenskapet-
-ska ta med någons dotter någonstans...någonsin.
-Jag håller visst på att bli förkyld! -Nej, det var kyrkoherden som nös.
Han är ju så förtjust i henne, och Martha och jag är så glada.
Förut hälsade han på oss så sällan, men nu är han i Brooklyn jämt.
-Tänk på språket nu. -Jag svär aldrig.
Du skulle veta vad de anser vara svordomar.
Ursäkta mig. - Jag går, Teddy.
-Stig på, mr Brophy! -Vi ska hämta leksakerna.
Det här är konstapel O'Hara som tar över mitt patrulleringsområde.
-Mina herrar, några nyheter? -Vi har inget att rapportera.
Nej, inget att rapportera...
Utmärkt. Lediga!
Ni känner väl kyrkoherden, vår granne.
Det här är konstapel O'Hara som är ny här.
Leksakerna finns på stolen här.
Teddy, hämta ner armén och flottan.
De är redan nerpackade.
Verkligen fint att ni lagar gamla slängda leksaker.
Anfall!
Det här ger oss nåt att göra, man tröttnar på att spela kort hela dan.
-Där är de, ja... -Hur mår mrs Brophy?
-Bättre, men hon är svag ännu. -Jag skickar med lite köttsoppa.
-Ni har redan gjort så mycket. -Dumheter, jag kommer strax.
Ja, man vet vad godhet är efter-
-att ha träffat systrarna Brewster.
-Ni lovade att sluta med det där. -Det gäller ju sändningen!
Gör inte om det!
Han brukade göra så där mitt i natten, grannarna var galna.
Jag lovade att inte svära, men vad i... Vad försiggår här?
Han tror han är Teddy Roosevelt, det kunde vara värre.
Jag ska anteckna det. Intressant...
Synd att en sån här trevlig familj ska få en knäppgök i redet.
Men så trevligt! Hur står det till-
-mr Brophy? - Och kyrkoherden...
Det här är konstapel O'Hara som ska ta över mitt område.
Så bra att du är tillbaka...
Här är soppan. Servera den riktigt varm.
-Armén och flottan är redo. -Många barn blir glada nu.
-Vad är detta - Oregon? -Lägg tillbaka den.
Oregon ska till Australien.
Tusen tack.
-Barnen kommer att bli så glada. -Adjö, överste.
-Höger och vänster om marsch! -Adjö då.
Snubbla inte på trappan nu.
Unge man, låt det bli dig en läxa.
-Nu måste jag ge mig av. -Anfall! Anfall blockhuset!
-Blockhuset...? -Trapporna är San Juan Hill.
Har ni försökt säga att han inte är Roosevelt?
Han vill så gärna vara Roosevelt.
Minns du när vi föreslog att han-
-skulle byta till George Washington?
Då låg han under sin säng i dagar och ville inte vara någon.
Så länge alla är nöjda och glada, så...
Vi oroar oss för hur det ska gå när vi väl är borta.
Men Mortimer har ordnat så han kommer till Happy Dales sjukhem.
Utmärkt! Ett trevligt ställe.
Är han inte rar...
Jag tror han låter sig övertygas.
Han hindrar nog inte våra planer.
Har ni just druckit te?
Ja. Och middagen blir sen.
-Varför det? -Teddy!
Goda nyheter! Du ska till Panama och gräva en ny sluss till kanalen.
Med nöje! Utmärkt...
jag gör mig genast i ordning.
Anfall!
-Så medan jag var borta... -Jag kunde inte vänta!
-Och kyrkoherden kom ju. -Men alldeles själv...
-Jag måste titta. -Nej...jag hade inte tid!
Och jag var ju ensam.
-Var? -Martha...
I träbänken...
-Elaine! -Vad menade hon? Tror du...
-Den här bilen har skådat en del... -Vänta, vi ska till stationen också.
-Hennes hatt. Vänta...och broschen. -Vänta, håll det här...
Din hatt...
Jag gillar inte den där blicken.
-Pappa predikade om det i söndags. -Och...?
-Och fördömde det. -I söndags, ja...
Vänta, för tusan!
Men här? Alla tittar ju på oss.
Låt alla i hela Brooklyn över sexton titta.
Du är väl inte bara ute efter min kropp?
-En sak i taget...! -Där är den där blicken igen!
Den där blicken...
Vänj dig vid den, den kommer före det här.
Nej, nu går jag in och berättar för-
-mina fastrar, och du...nej, inte än.
Lugn, jag klarar pappa.
Vi kan väl skicka telegram till honom från Niagarafallen.
Var det därför du skulle till kontoret?
Självklart - alla måste till Niagarafallen.
Du skulle sett min sekreterares min. Tåg, bröllopssvit-
-och i morgon ska vi se fallen från en tunna. In och packa nu.
Det gjorde jag redan dan efter att vi träffats.
Det är just sånt jag hatar hos kvinnor.
Undrar vad Mary gör nu.
-Seså, tåget går om en timme. -Pappa kanske vill be en bön först.
Vissla när du är klar.
Och öppna dörren snabbt för jag kommer som en blixt.
-Nu? -Nej, inte nu!
Se överraskad ut nu.
Elaine och jag har gift oss!
Så underbart!
Låtsas inte bli överraskade, era lurifaxar.
-Får jag låna telefonen? -Är det inte underbart!
Tänka sig att det händer här inne!
Bensons blomsterhandel? Sände ni rosorna till mrs Brewster?
Skicka fyra dussin till centralstationen.
Stoppa i lite apelsinblommor också.
Vi måste fira först. Jag öppnar lite vin och så sjunger vi.
-Vi bjuder in några av grannarna. -Och bröllopstårta...
Det hinner ni inte baka, taxin väntar!
-Den är redan klar! -Sen länge, va...?
Visste alla utom jag om giftermålet?
Vi visste att du skulle få veta det i tid.
Jag har världens bästa fastrar. Och ni har världens bäste brorson.
Jag ska ta fram allt.
Kyrkoherden är väl inte arg? Dina böcker upprör honom.
Jag ska bränna dem på bål. Har jag kvar lite anteckningar här?
Till "Låt äktenskapet vänta"? Jag har dem här nånstans...
-Uppför dig! -Elaine får inte se dem.
Men hejsan, Mortimer!
-Hur står det till, herr president? -Prima!
-Vad har du för nyheter åt mig? -Att hela landet står bakom er.
Är det inte härligt? Adjö då, jag måste till Panama.
Det ska byggas en sluss till.
-Har du hittat anteckningarna? -Ett foto av din bror som liten.
Lägg det på bålet. Vilket ansikte - han skrämde vuxna med det.
Jag ryser när jag tänker på honom. Han brukade bita itu maskar.
Jonathan sitter säkert i fängelse eller är hängd vid det här laget.
Jag såg en pjäs nyligen med en som påminde om honom.
En riktig dåre. Det var en pjäs som hette "Lyckat mord".
Vilken pjäs...
När ridån går upp är det första man ser ett lik.
Ursäkta, herrn...
Grattis, brudgummen!
Inte nu...
Vi har ju planerat att skicka Teddy till Happy Dales sjukhem.
När vi har dött, ja. Vi har pratat med kyrkoherden om det.
Han måste dit genast. Hämta upp honom!
-Sån brådska är det inte. -Nej, nu håller han på med kanalen.
Jag är ledsen, men jag måste berätta nåt hemskt.
-Han har dödat en man. -Dumheter.
-Det ligger en karl i träsoffan! -Vi vet det.
-Vet ni...? -Men Teddy är inte inblandad.
Glöm bort det där nu. Glöm att du såg honom.
-Ska jag glömma?! -Att du är en sån som snokar.
-Vem är det? -Adam Hoskins.
Det är faktiskt allt jag vet. Plus att han är metodist.
-Vad gör han här, vad har hänt?! -Han har dött.
-Han la sig väl inte där och dog? -Nej, han dog först.
Sluta med det där. Hur dog han?
Men vad du är frågvis!
Han dog för att han drack lite vin med gift i.
Hur hamnade giftet i vinet?
Vi la i det. I te märks det mer.
Så ni...? La ni giftet i vinet?!
Och sen la vi mr Hoskins i träbänken, för kyrkoherden kom.
Så ni visste vad ni hade gjort-
-men kyrkoherden fick inte se liket?
Vi skulle ju dricka te, det hade väl inte varit så trevligt.
-Överlagt mord... -Nu vet du, glöm det där nu.
Martha och jag måste väl få ha några små hemligheter.
Jag hälsade på mrs Schultz. Hon är bättre, men vi ska ta sonen på bio.
-Det gör vi i morgon. -Men nu väljer vi film.
Inte en sån där ryslig sak igen.
Att de får lov att skrämma folk...
Ursäkta, men kan ni höra min röst?
Det kan ni? Är ni säker?
Då är jag ju här.
-De raringarna...de har så roligt. -Ja, det har de verkligen.
Var inte så otålig, du ska få slicka skålen.
-Jag vill veta vad vi ska göra! -Vi ska fira.
-Det ligger ju ett lik i träsoffan! -Ja, mr Hoskins.
Ska jag ringa efter polisen?
Glöm bort det där, sa vi ju.
Men snälla, nåt måste ju göras!
Uppför dig nu, du är för stor för såna här utbrott.
Men mr Hotchkiss...eller vad han hette...han kan inte bara ligga där!
-Det ska han inte heller. -Teddy är ju där nere och gräver.
-Ska ni begrava honom i källaren? -Ja, tillsammans med de andra.
Ni kan inte...
-De andra...? -De andra herrarna.
Andra...? Mer än en annan?
-Ja...få se, det blir väl elva nu. -Nej, det här är nummer tolv.
Nu tror jag du har fel.
Nej...när mr Hoskins kom, tänkte jag att nu blir det dussinet jämnt.
Men du ska inte räkna den förste.
Det gjorde jag inte. Det är tolv.
Hon har säkert rätt, jag rör till det ibland.
Tolv stycken...
Hallå!
-Vad är det med honom i dag? -Ja, vad har hänt...?
Inte nu, ta det lilla lugna!
Förlåt, Elaine...
Var var vi nu, tolv... Tolv?!
Vi ska nog räkna den förste...
Sitt ner nu. Vem var den förste?
-Mr Midgely. Han var baptist. -Han var så ensam.
-Alla släktingar var döda. -Vi tyckte så synd om honom.
Sen när han fick sin hjärtattack-
-i stolen där, såg han så fridfull ut.
Då bestämde vi att om vi kunde hjälpa andra ensamma herrar-
-att få samma frid, så skulle vi göra det.
Satt han bara här och dog?
Och Teddy kom upp från sitt kanalbygge-
-och trodde att han dött av gula febern.
Så vi skulle begrava honom direkt.
Så vi begravde honom i slussen i kanalen-
-han fick en fin begravning.
Därför ska du inte bry dig om det-
-för vi vet precis vad vi ska göra.
Stopp ett tag...alla de andra, då?
-Gick alla tolv in här och dog? -Naturligtvis inte.
Kommer du ihåg giftet som farfar-
-hade kvar i sitt laboratorium?
Martha älskar ju att blanda till saker, som hennes pickles.
Till fyra liter fläderbärsvin tar jag en tesked arsenik-
-en halv tesked stryknin och en nypa cyanid.
Det måtte göra susen.
En hann säga att det var utsökt.
Nu får vi inte stå här och prata, tårtan...
Jag får nog inte ner en bit.
Du ska få lite vin, så får du aptit.
Vin...
Katten är nog också med på det.
Underbart...han sjunger och gräver en sluss.
Och begraver gula febern-offer. Jag kan se rubrikerna...
"Mord på löpande band"...
Teddy...alla vet ju att han är knasig. Vem ska jag ringa?
Nej, det går inte... Domare Cullman! Var har jag hans nummer...
Biljetter...? Nummerupplysningen...
Jag vill ha numret till domare Cullman, North Shore i Brooklyn.
Om han ändå inte vore kvar...
-Du skulle ju komma som blixten... -Vad gör du här?
-Hörde du inte när jag visslade? -Visslade...? Jo visst...
-Hur ser jag ut? -Jättefin. Jag ringer i morgon.
Jag ringer väl alltid varje dag.
-Din skojare... Väskan är i taxin. -Taxin...?
-Det har hänt en sak. -Nervös? Var är den där blicken?
-Vissla inte i örat på mig... -Vad är det? Se på ditt hår...
-Har det blivit grått? -Vad är det nu?
Om jag ändå kunde berätta... Du doftar så gott.
-Gå hem nu! -Vi har ju gift oss i dag!
Gå hem och vila.
Domare Cullman? Det är Mortimer Brewster.
Det gäller Teddy.
Jag måste träffa er genast.
Vi måste göra nåt åt Teddy.
Det gäller liv eller... Elaine!
-Du måste gå. -Vad försiggår? Var står jag?
-Inte där, tack! -Niagarafallen, då?
Du kan inte gifta dig med mig och sen kasta ut mig.
Jag kastar inte ut dig. Ut!
Ursäkta, det hände en sak... Angående Teddy...
Det är trumpetandet, grannarna klagar, polisen vill ha väck honom.
-Har man sett på maken... -Det fanns visst rum lediga här?
Om ni skriver på papperen får han komma till Happy Dale. Fint ställe.
Gör ni det? Då kommer jag strax över.
Det ringer på dörren!
-Stig på. -Hade ni ett rum ledigt?
-Ja, kom in! -Är ni frun i huset?
Jag är miss Brewster. Det här är min syster, ännu en miss Brewster.
Jag heter Gibbs.
Sätt er. Ursäkta, vi dukar just...
Här är en bekväm stol.
Happy Dales sjukhem i New York.
-Hör ni hemma i Brooklyn? -Mitt hem är ett hotellrum.
-Kommer er familj ifrån Brooklyn? -Jag har ingen familj.
Är ni alldeles ensam i världen? - Martha...
Då har ni kommit till rätt ställe.
Dale... "D" som i död. "A" som i arsenik.
-Är det alltid så här stojigt? -Han bor inte här.
-Jag vill nog titta på rummet nu. -Det är där uppe.
-Smaka ett glas av vårt vin först. -Jag nyttjar inte.
Vi gör det själva. Det är fläderbärsvin.
Fläder...? Det har jag inte smakat-
-sen jag var barn.
Nej, inte Happy Dales tvätt - Happy Dales sjukhem!
-Sjukhem, sjukhem, sjukhem! -Har ni fläder på tomten?
Nej, men det finns massor på kyrkogården.
Vilken tid det tar! Det är tvärs över floden, jag simmar dit fortare!
Hallå? Upptaget?!
Och ni verkar medtagen!
Nej, jag är inte full, men tack för tipset!
-Mortimer...! -Gör inte så, jag är nervös.
Mortimer...inte det!
Försvinn!
Vill ni bli mördad, förgiftad...?
-De är inte kloka! -Det vet jag väl!
Ni kan inte göra så.
Jag vet inte hur jag ska förklara det för er-
-men det är inte bara olagligt, det är orätt!
Inte vidare trevligt... Folk skulle inte förstå, han skulle inte förstå!
Det här börjar ju bli en riktig ovana!
Hallå? Happy Dales sjukhem? Fantastiskt...
-Mr Witherspoon, tack. -Det är jag.
Mr Brewster, hur står det till?
Tack, bra.
Minns ni vårt samtal om att min bror skulle få komma till er?
-Vi vill att det sker genast. -Kära nån, då... Det var illa.
Jag hade hoppats att det skulle dröja.
Vi har många Theodore Roosevelt för ögonblicket, det blir problem.
Om han skulle kunna tänka sig...
Vi har lite ont om Napoleon.
På det viset. Ni har bestämt er, ja. Har ni papperen klara?
Jag ska ordna det direkt.
Tack, mr Witherspoon.
En Roosevelt till...kära nån.
Jag måste kila över till domaren. Lova mig en sak nu.
-Du får säga vad det är först. -Ni vet att jag älskar er.
Jag gör vad som helst för er.
Men nu får ni göra en sak för mig.
Gör ingenting!
Släpp inte in någon och rör inte herrn där.
Jag kan inte prata när ni... Jag vill inte att ni råkar illa ut.
Vad skulle väl hända oss?
Lovar ni att lyda nu? Var har jag min hatt...
Men vi hade tänkt att ha begravningen före middagen.
-Vänta tills jag kommer tillbaka. -Då kan du sjunga med i psalmen!
Jag ska sjunga, dansa, vad som helst...
men släpp inte in nån!
Men Mortimer...!
-Vad är det? -Mr Hoskins hatt!
-Ska jag vänta... -Kalla på en taxi åt mig!
-Kliv inte ur, jag sitter där fram! -Bra, då går det snabbare.
Vänta...vad sysslar jag med?!
Se så han gjorde med den trevlige mr Hoskins hatt.
Mortimer är sig inte lik i dag.
Nej. Nåja...
Vad sa du om Mortimer?
Jag vet varför han är skärrad.
Han har ju precis gift sig.
Då är de alltid så nervösa.
Jag är glad för Elaines skull.
Vi måste ha en psalmbok åt Mortimer.
Jag ska hämta en.
-Jag öppnar! -Vi lovade att inte släppa in nån.
Det är två herrar... som jag inte känner igen.
Får jag titta.
-Känner du igen dem? -Nej, jag har aldrig sett dem förr.
Då får vi låtsas att vi inte är hemma.
Kom in, doktorn.
Här bodde jag som liten.
Jag kunde inte fort nog fly härifrån.
Nu är jag glad att få fly tillbaka.
Ett perfekt gömställe.
Familjen bor visst kvar.
Hoppas de bjuder den förlorade sonen på en rejäl måltid.
Jag är utsvulten. Titta, vin!
Som om vi vore väntade. Ett gott omen.
Vilka är ni? Vad gör ni här?
Faster Abby...faster Martha... Det är Jonathan.
-Försvinn härifrån! -Jag är er brorson Jonathan.
Du är inte alls lik honom, så försök inte med det. Gå din väg!
Jag ser att du fortfarande bär ringen som farmor köpte i England.
Och Martha har hög krage än-
-för att dölja ärren efter farfars syra.
Hans röst låter som Jonathans.
Har du råkat ut för en olycka?
Mitt ansikte...det är dr Einstein ansvarig för.
Han är plastikkirurg.
Men det ansiktet har jag sett förr!
Minns du när vi gick med pojken Schultz på bio och jag var så rädd?
Det var det ansiktet...
Lugn... Jag har gett honom tre-
-olika ansikten, han kan få ett till.
Jag såg också den filmen, innan jag-
-opererade honom. Jag var berusad.
Vad har du gjort med mig, inte ens min familj...
Du är ju hemma nu!
Om ni bara visste...
...hur ofta han pratar om Brooklyn-
-om huset och sina kära fastrar.
Visst känner de igen dig.
Jonathan...det var längesen.
Det är skönt att vara hemma.
Det kokar kanske över på spisen...
Ursäktar ni oss lite...
om ni inte har bråttom, förstås...
Vad gör vi nu, då?
Polisen har bilder på ditt ansikte.
Jag måste operera dig genast.
Vi måste hitta ett ställe... åt mr Spenalzo också.
-Oroa dig inte över honom. -Men vi måste bli kvitt liket!
-Glöm honom. -Vi kan inte ha honom i bilen.
Du skulle inte ha dödat honom bara för att han visste nåt om oss.
Vi sökte hjälp hos honom och han försökte lura oss på pengar.
Och dessutom... sa han att jag såg ut som Boris Karloff.
-Det är ditt fel. -Lugn, Johnny...
Vi ska hitta ett ställe och reparera det. I kväll...bara jag får äta först.
Den här gången vill jag ha ett ansikte som inte märks.
Jag vet precis, jag lyfter här...
Var noggrann med stygnen.
-Du ska få fina små öron... -Du slarvade sist.
Och ögonen...jag ska göra så här...
Ögonen låter du bli.
Stackars Teddy, men det blir väl det bästa.
-Men vi skola icke fråga varför... -Skriv på nu!
Som världen ser ut i dag...
...skulle vi alla ha det bättre på Happy Dale. Här ska jag skriva, va?
I förra veckan skapade jag viss sensation i advokatsamfundet, när...
Adjö och tusen tack!
Hälsa dina fastrar att jag snart hälsar på. Har känt mig lite ensam.
Säg inte att ni är ensam!
-Ursäkta, men dricker domaren? -Nej, jag nyttjar inte starkt.
-Bra, då kommer ni att leva längre. -Fast ett glas vin...
Nej, nej - inget vin!
Jag kanske skickar iväg fel Brewster nu...
Ni måste väl iväg nu...
Kära fastrar, jag är så full av er-
-goda mat att jag inte kan röra mig.
Jag har hittat den! Sätt er, mina herrar.
Här är min biografi. Och fotot jag pratade om, general. På oss båda.
President Roosevelt och general Goethals. Här är jag, där är ni.
-Jag har verkligen förändrats. -Det fotot är inte taget än!
Vi gräver fortfarande slussarna.
Nu far vi till Panama och inspekterar den nya slussen.
-Nej, inte till Panama. -Kanske en annan gång.
-Det är långt dit. -Nej, det är bara nere i källaren.
-Han får gräva kanalen där. -General Goethals...
Såsom USA:s president och högste befälhavare-
-beordrar jag er att följa med och inspektera.
-Gå och lägg dig. -Förlåt...?
-Vem är ni? -Woodrow Wilson, gå och lägg dig.
Ni är inte Wilson. Men ansiktet är bekant... Ingen jag känner nu.
Kanske nån jag träffar på en jaktresa senare. Ja, nån i djungeln!
Det kanske är bäst att du lägger dig, så de kan åka till sitt hotell.
-Inspektera kanalen, general. -Då så, då reser vi till Panama.
Utmärkt! Den här vägen.
Vi ska söderut, vet ni.
Bon voyage, då.
Jag måste rätta dig, faster Abby.
Du pratade om vårt hotell, vi har inget hotellrum. Vi åkte hit direkt.
Det här är inte ditt hem. Du kan tyvärr inte stanna.
Dr Einstein och jag behöver nånstans att övernatta.
Ni vet hur otrevlig jag kunde bli som barn.
Det vore väl inte trevligt om... Jag behöver väl inte gå in på detaljer?
-Kanske bäst de får stanna i natt! -Johnny, kom fort!
Vi ska göra om farfars laboratorium till operationssal.
Vi kommer att vara mycket upptagna.
Vad hittar man här? Panamakanalen...
Det blir perfekt för Spenalzo.
Ser du hålet han gräver? Passar precis.
Som om han visste att vi hade nån med oss... Vilken gästfrihet!
Mina fastrar kan gott få ha ett lik i källaren.
-Hur ska vi få in honom hit? -Vi kan ju inte gå in genom dörren.
Vi parkerar utanför och när de lagt sig tar vi in honom genom fönstret.
Vi parkerar bakom huset. Gå och lägg er, ni.
Bilen kan stå där den står i natt!
Nej, det kanske inte är tillåtet.
-Vad ska vi göra? -Mer än en natt blir det då inte.
Vad ska grannarna tro? Komma hit med ett ansikte, gå med ett annat...
-Vad ska vi göra med mr Hoskins? -Åh, mr Hoskins...!
Det kan inte vara särskilt bekvämt där. Han har varit så tålmodig.
Teddy får ta ner mr Hoskins direkt.
Generalen var mycket nöjd, kanalen var precis lagom stor.
Vi har fått ett gula febern-offer till.
Kära nån, det blir en chock för generalen.
Nej, vi måste hålla det hemligt.
En statshemlighet?
-Lovar du det? -Ni har mitt ord som president.
-Hur ska vi nu hemlighålla det? -Gå tillbaka ner i källaren.
När jag har släckt alla lampor här uppe-
-kan du hämta honom.
-Skynda dig nu. -Sen ska vi ha begravningen.
-Var är stackaren? -I träbänken.
Då har epidemin spridit sig ända dit.
Jag har inte ens sett mr Hoskins.
Det stämmer, du var ju ute!
Då ska du få se honom nu.
Han ser riktigt bra ut för att vara metodist.
Vi ska ta in bagaget den här vägen.
Ert rum är klart, ni kan gå upp direkt.
Vi har andra läggtider, lägg er ni.
Ni måste vara trötta och vi lägger oss inte så här tidigt.
På tiden att jag tar hand om er lite. - Ta upp väskorna.
-Jag hämtar instrumenten sen. -God natt.
-Vi ska lägga oss allihop. -Jag ska släcka lamporna sen.
Seså, faster Martha... - Längst bort där.
-Nå... -Jag kommer strax.
Släck nu.
Faster Abby...!
Kusten är klar, Johnny.
Jag öppnar fönstret, du bär honom.
Han är för tung för mig.
Gå ut du, så drar jag in honom.
Sen bär vi ner honom till Panama.
Okej, jag tar en titt där ute.
Öppna när jag knackar på rutan.
Vad mörkt det är...
Var är jag? Jaså, här...
Vem har lämnat den här öppen?
Johnny? Vänta... In med honom.
Vänta, du har tappat ett ben nånstans.
Han är så tung. Nu har jag honom!
-Var försiktig! -Men han tappade skon.
Hjälp mig, han är tung. Så där...
Nån bankar på dörren! Öppna, så gömmer jag Spenalzo.
Mortimer!
Tant Abby! Tant Martha!
Vem är det? Är det Teddy?
-Vem är du? -Elaine Harper, jag bor intill.
-Vad gör du här? -Jag skulle träffa min man.
-Du hette ju Harper...? -Jag heter Brewster, jag är nygift...
Det är ingen fara.
-Förklara vad ni gör här i stället. -Vi bor här.
Det gör ni inte alls. Jag har aldrig sett er förr.
Vad har ni gjort med Martha och Abby?
Vi kanske ska presentera oss.
Det här är dr Einstein.
En framstående kirurg.
Och trollkarl också visst...
-Och du är väl Boris... -Jonathan Brewster.
-Är du Jonathan...? -Så du har hört talas om mig?
-Vad har de sagt om mig? -Bara att det finns en bror till...
Det förklarar saken.
Då ska jag gå, om du vill låsa upp dörren.
Det förklarar vad då? Vad gör du här så här dags?
Jag tyckte jag såg Mortimer komma...det var väl ni.
Så du såg någon komma?
Ja, är det inte er bil...?
-Vad har du mer sett? -Inget, det är allt!
-Var det därför du kom? -Nej, för att träffa Mortimer...
Du uppgav två namn. Jag tror att hon är farlig.
Inga besökare, det är en privat begravning.
-Tala om för dem vem jag är! -Det är min dotter Alice.
Inte bråka med herrarna nu. Anfall!
Ner i källaren.
Vad försiggår där nere?
-Vad gör du där nere? -Vi tog en inbrottstjuv. Lägg er nu.
-Vi måste ringa polisen! -Jag sköter det. Gå in till er!
Öppna inte!
Tant Abby! Tant Martha!
Var har du varit?
Vad gör ni i de kläderna?
Men jösses! Vad är det där?
-Vad är det för nåt? -Din bror Jonathan och dr Einstein.
Sa jag inte åt er att inte släppa in nån! Vilka var det, sa du?
Jag har kommit hem. Jag har kommit hem, Mortimer.
-Det pratar! -Ja, jag pratar.
Har du glömt vad jag brukade göra med dig-
-när du var fastbunden vid sängen? Nålarna under naglarna...
Vänta...
-Himmel! Det är ju Jonathan. -Bra att du minns mig.
Hur skulle jag kunna glömma dig. Har du fått ansiktet i Hollywood?
Börja inte bråka nu igen, pojkar!
Jonathan och dr Einstein ska bo här. Bara i natt!
Jag ska bo här i natt. Och i fortsättningen med.
-Jag, då? -Det finns inte plats för fler.
Så ta plutten med dig och stick! Är Teddy där uppe?
Vi tar så lite plats. Johnny kan sova i soffan och jag på träbänken.
Träbänken? Den ska jag sova på.
-Här sover jag i fortsättningen! -Mortimer!
Var snäll nu. Här är tio dollar, ta ett hotellrum.
Du vet vad jag gör med folk som försöker bestämma över mig.
Hur blir det med mr Spenalzo?
Vi kan inte bara lämna honom i träbänken.
Jag vet inte ens var han är nånstans.
-Vem är mr Spenalzo? -En god vän Johnny letar efter.
Dra inte hit några fler. Försvinn nu!
Medan vi packar ihop våra saker ska jag berätta.
Jag ska alldeles strax ta hand om dig.
I 20 år är han borta och just i kväll ska han dyka upp. Vad gör du här?
Mortimer...de höll på att döda mig.
-Faster Abby, faster Martha! -Det var Jonathan!
-Han trodde hon var en tjuv! -Dessutom är han helt galen!
-Jag är rädd för honom. -Jag är här nu...
Vi gifte oss ju i dag. Vi skulle åka iväg, din bror försöker strypa mig-
-taxin väntar, och nu ska du sova på träbänken!
Det är bäst att du kilar hem. Jag har en del saker att göra.
Koppla mig till Happy Dale.
Hörde du inte vad jag sa? Din egen bror försökte strypa mig!
Det här är viktigt! - Hallå, det här är Mortimer Brewster.
Ja... Jag förstår inte riktigt.
Vänta, jag hör ju inte.
Papperen är påskrivna. Det är sent, men ni måste hämta min bror nu.
Har ni fått er brors och en läkares underskrift?
Läkares...? Herregud, jag glömde läkaren!
Var tyst nu! Jag försöker ringa en läkare.
Ta din smekmånad, din ring och din-
-bänk och släng allt i Niagarafallen!
Åk hit, så fixar jag Teddys och en läkares underskrifter under tiden.
Elaine! - Jag fixar det, kom genast!
Vad tar det åt henne?
Jag måste tänka lite...
En till!
Faster Abby och faster Martha, kom hit genast!
-Vad är det? Var är Elaine? -Ni skulle ju inte släppa in nån!
-Jonathan klev bara in! -Jag menar inte de två!
-Vem är karln i bänken? -Mr Hoskins!
Det är det inte!
Se!
Vem i allsin dar...!
-Påstår du att han är obekant? -Verkligen!
Tror de att de bara kan spatsera in här...!
Försök inte, det här är ännu en av era herrar!
Hur kan du säga så? Det där är en bedragare.
Tror han att han ska få begravas här har han misstagit sig.
Du sa att ni hade lagt Hoskins där. Han kanske fick idén av honom!
-Var är mr Hoskins förresten?! -Han har väl åkt till Panama.
-Har ni begravt honom? -Nej, vi har inte haft ceremonin än.
Vi har haft fullt upp sen Jonathan kom.
Vi har ju alltid velat ha en dubbelbegravning.
Men inte ska vi ha nån ceremoni för en total främling.
Hur ska jag kunna tro på dig? Ni har ju förgiftat tolv stycken.
Ja, men du tror väl inte-
-att jag är en sån som narras!
Jag har bestämt att vi ska stanna.
Och jag har bestämt att du ska ge dig av. Genast.
Hör på, snygging, jag har inte lust att tjafsa. Ska jag kasta ut er?
Jag har haft ett underligt liv.
Kom här, Martha...titta i bänken.
Nej, nej...
Jonathan...visa nu faster Martha vad som finns i bänken.
Jag är skyldig dig en ursäkt. Och jag har goda nyheter.
Jonathan ska ge sig av.
Han tar doktorn och "den kalle" med sig.
Du är ändå min bror, så du får en chans att fly med beviset.
Mer kan du väl inte begära. Nå?
I annat fall får jag ringa polisen.
Lyft inte luren. Det kan gå för dig som för mr Spenalzo.
-Spenalzo? -Jag visste att han var utlänning.
Lägg ner luren, Mortimer.
God kväll. Jag såg att det lyste och tänkte att ni kanske var sjuka.
-Har ni besök? Ursäkta då... -Nej, stig på!
Kom in, konstapeln. Det är vår brorson Mortimer.
Det här är en annan brorson, Jonathan.
Ert ansikte verkar bekant, har jag sett er bild nånstans?
-Jag ska ge mig av... -Vänta, min bror ska just gå.
Ni är väl inte författaren och teaterkritikern Mortimer Brewster?
Toppen! Jag skriver teaterpjäser! Jag håller på med en just nu.
Jag kanske kan hjälpa er.
Jag har så bra idéer, men jag kan inte ge uttryck åt dem.
Kom så går vi ut i köket! - Gör en smörgås åt konstapel O'Hara.
-Går det bra att äta i köket? -Var ska man annars äta?
Jag kommer strax!
Sista chansen, jag uppehåller O'Hara medan ni ger er av alla tre.
Är ni inte härifrån om fem minuter får O'Hara träffa Spenalzo.
-Jag har en fråga... -Jag kommer alldeles strax!
Försvinn nu, alla tre!
-Jag måste göra upp med min bror. -Vi har problem så det räcker.
-Vi går nu. -Vi ska ingenstans, vi ska sova här.
Med en snut i huset och Spenalzo i bänken där?
Vi hivar Spenalzo i sjön-
-sen går vi tillbaka hit. Om han bråkar...
Det här är den perfekta platsen för oss.
Två gamla damer som täckmantel... Mortimer är enda hindret.
-Jag har aldrig gillat honom. -Snälla...
-När jag har bestämt mig för nåt... -Då tappar du huvudet helt.
Det här är inget lämpligt ställe för dig. Okej...
Göm instrumenten i källaren.
Ni skulle bara veta hur det är i Brooklyn.
-Min mor var skådespelerska. -På riktigt?
Det är klart, hon var min mor! Peaches La Tour...
Kom fort, Johnny! Du vet, hålet-
-där nere...det är inte tomt längre.
Jag har jobbat på den här pjäsen i tolv år!
Repetera lite, jag kommer strax. Jag gillar första akten.
Sa jag inte åt er...
-Jonathan! -Ja, Mortimer.
-Jag sa ju åt er att sticka. -Vi tänker inte gå.
Inte? - Du lägger dig inte i.
Då så... - Konstapel O'Hara!
Säger du vad som finns i bänken, säger jag vad som finns där nere.
En äldre herre som ser synnerligen död ut...
-Vad har ni i källaren att göra? -Vad ska du säga till O'Hara nu?
Ska vi ta resten här ute?
Nej...bäst ni ringer stationen nu.
-Jag vill berätta handlingen nu! -Inte för dem, det är bortkastat.
-Är de så obildade? -Nån annanstans...jag kommer sen.
Vad sägs om på Kelly's?
Utmärkt! Ett ställe för genier.
-Ni kan väl gå ner i källaren. -Ja visst!
Nej, det är mer litterär atmosfär på Kelly's.
Ni kommer att gilla början - en läkare kommer...
Vi ses sen, då!
Ni kommer väl? Pjäsen är bra!
Läkare...läkare...
Ni tror att ni var listiga nu, va?
Ni tror ni är säkra bara för att ni har babblat om Hoskins!
Så fort läkaren skrivit på, struntar jag i vem som vet om Hoskins.
Hoppas ni känner detsamma med Spenalzo!
-Vart ska du? -Till en läkare! Ge er av så länge!
-Vi väntar nog på honom. -Vad skyldig han såg ut.
Nu börjar vi med begravningen.
-Vi tyckte vi hörde er gå! -Inte alls, det var Mortimer.
Begravning, ja...gör lite kaffe åt oss medan vi bär ner mr Spenalzo.
-Ni måste ta honom med er. -Mortimers vän väntar där nere.
Mortimers vän...?
Mr Spenalzo och han kommer att trivas bra ihop, bägge är döda.
Han måste mena mr Hoskins.
-Känner ni till honom? -Oh ja!
Det är inte Mortimers vän. Det är en av våra gentlemän.
Vi begraver inga främlingar här.
Mr Hoskins är ingen främling.
Det finns inte plats åt mr Spenalzo. Det är fullt i källaren.
-Med vad? -Det är redan tolv gravar där!
-Tolv gravar... -Den plats som är kvar behöver vi.
-Har ni två mördat tolv... -Nej då! Vi idkar välgörenhet.
Det var av ren barmhärtighet.
Så ut med mr Spenalzo, tack.
Har ni gjort allt det...här i huset, och begravt dem i källaren?
Underbart!
Vi jagas över hela världen och de har hållit sig här-
-och lyckats lika bra som du.
Du har tolv, de har tolv...
-Jag har tretton! -Nej, tolv. Skryt inte.
Tretton! Mr Spenalzo, den förste i London, två i Johannesburg-
-en i Sydney, en i Melbourne, två i San Francisco, en i Phoenix...
Bensinstationen.
Tre i Chicago, en i South Bend...det blir tretton.
Den i South Bend dog ju av lunginflammation.
Det hade han inte gjort om jag inte skjutit honom.
Han räknas inte! Du har tolv, de har tolv.
De är lika bra som du!
Jaså, minsann...?
Det ändrar vi lätt på.
Jag behöver bara en till. En till...
Och jag tror jag vet vem det ska bli.
Jag hade tur som fick tag på er.
Tråkigt att ni lagt er, men ni är den ende som kan hjälpa mig.
Att Teddy trumpetar räcker inte...
Prata med honom, så ska ni få se.
Adjöss med Hoskins...
Vänta här, jag kommer ut med Teddy.
Jag vill inte göra mina fastrar upprörda.
På kyrkogården på allhelgonaafton...?
Det börjar inte spöka förrän efter midnatt. Slå er ner på en gravsten!
-Hallå...22,50! -Ja, den var snygg!
Inte kostymen...taxametern!
Snygg...22,50...
Har ni skjutit salut för honom?
-Fem dollar till och den är er! -Det är inte min storlek!
-Presidenten, får jag presentera... -Dr Livingstone!
Det är vad han förmodar. - Doktorn vill prata lite med er.
Välkommen till Washington. Visst är det vackert på Arlington nu?
Det var det... nu måste jag ta igen mig lite.
Allt väl hittills.
Kanske inte, förresten...
-Älskar du mig eller inte? -Hur kan du säga så, Elaine?
Det är klart att jag älskar dig.
Varför behandlar du mig så här, då?
Elaine, jag älskar dig så mycket att jag inte kan vara gift med dig.
-Har du blivit tokig? -Nej, men det är en tidsfråga.
Du vill väl inte ha barn med tre huvuden?
Eller bo i en cell med madrasserade väggar?
-Vad pratar du om? -Jag borde ha sagt det tidigare...
Jag har sinnessjukdom i släkten. Inte så lite heller.
-Bara för att Teddy är lite konstig... -Det går mycket längre tillbaka.
Till den allra första Brewstern som kom med Mayflower.
Du vet hur indianerna brukade skalpera nybyggarna.
-Han skalperade indianerna. -Det var ju längesen.
Jag väljs nog inte om, jag blir Vita husets siste Roosevelt.
Tror ni, ja...
Det bevisar väl inget. Se på dina fastrar, de är också Brewsters.
De raraste och vettigaste människor jag känner!
Även de har sina egenheter...
Det gör inget att du är lite galen!
Jag är också galen, kyss mig.
Adjö, ambassadören. Trevligt att träffas. Hälsa gärna på i Vita huset.
-Var är papperen? -Papperen, ja!
Jag skriver på...han har utnämnt mig till Bolivias ambassadör.
Sa jag inte det? Strunt i det, skriv på bara.
Ni ska nog bli varse vems hus det här är!
Ingen idé att ni försöker ens!
Gå och lägg er nu!
Just snyggt att begrava en metodist ihop med en utlänning!
-Var har du varit? -Papperen är påskrivna...
Vad är det med dig, hålla på med sånt nu!
-Vi ska hämta polisen. -Polisen...? Vänta!
-Ni kan inte gå till polisen! -Vet du vad Jonathan har gjort?
Lagt mr Hoskins ihop med Spenalzo.
Så var den saken fixad.
Presidenten kommer att bli så nöjd med sin kanal.
Jag längtar till sängen!
-Vi har inte sovit på två dygn. -Du glömmer en sak...
Om de inte är härifrån i morgon bitti går vi till polisen.
Jag ska få ut dem! Före morgonen...och ingen polis!
Gå och lägg er nu. Och ta av er de där sorgliga kläderna!
Min bror Mortimer... jag hörde honom där uppe.
Jag är trött! Du glömmer att jag-
-ska operera dig i morgon.
Det ska du, men nu ska vi ta hand om Mortimer.
Jag är så trött, vi gör det i morgon i stället.
Se på mig. Inser du inte att det måste göras nu?
Jo, den blicken känner jag till...
Vi ska väl inte avsluta vårt kompanjonskap så här dags?
Då gör vi det snabbt, som i London.
Nej, här krävs något extra.
Melbourne-metoden, kanske...
Nej, inte den! Två timmar...
Och när det väl var över...
Han i London var väl lika död som han i Melbourne.
-Nej, inte trumpeta... -Jag måste kalla till konselj.
-Men det här är hemligt. -En hemlig kungörelse?
-Då lurar vi den andre. -Vilken andre?
-Det är det som är hemligheten. -Jag förstår. Mycket listigt.
En hemlig kungörelse måste undertecknas i hemlighet.
-Jag tar på undertecknarkostymen. -Den har ni ju på er!
Vänta här.
Mr Brewster!
Ser ni inte att jag är upptagen?
Tack, presidenten! - Vilken lättnad. Jag behöver en drink.
-Vad säger ni, jag hör inte? -Ge er av härifrån nu!
-Hör på mig! -Vad håller ni på med?
-Är ni verkligen läkare? -Ja...Heidelberg 1919.
-Hur träffade ni Jonathan? -Vi tar det sen, ge er av nu!
-Sluta nu! -Gå härifrån!
När Johnny är på det humöret är han galen!
Då händer hemska saker.
Sluta tjata om Jonathan, jag tar hand om honom.
Stick nu.
Vad är det? Precis vad jag behöver.
Det här är för teaterkritiker. Stick, innan det börjar gå hett till här.
Men ni är ju nygift.
Ni har en rar liten fru som väntar. Snälla, gå nu!
Har ni inte lärt er nånting av alla teaterpjäser ni sett?
-Jag väntar på mr Witherspoon nu. -I pjäser verkar ju folk ha vett.
Har ni sett nån rollfigur som verkar ha förstånd?
När ni slipper ut från fängelset, ta rullstolen över till Garrick-teatern.
Den pjäsen är så usel att den säkert går kvar då.
En man är i ett hus tillsammans med några mördare. Han är i fara-
-och har blivit varnad, men går han sin väg? Nej då.
Han har inte ens vett att vara rädd eller vara på sin vakt.
Mördaren ber honom att sitta ner. Och vad gör han? Sätter sig!
Han drar fram en stol och sätter sig.
Han bara väntar på att bli bunden och få munkavle på sig.
Och vad tror ni de binder honom med? En gardinsnodd!
-Ser han inte när det händer? -Idioten sitter med ryggen till.
Han behöver bara vända sig om. Men inte gör han det, inte.
Har ni tänkt på att i pjäser och i filmer-
-märker de aldrig nånting.
-Vad gör han, då? -Sitter där. Han ska vara smart...
Se på hans attityd - han bara väntar på att bli bunden.
Den korkskallen...
Ni hade rätt, han var inte vidare smart.
Ja, jag har varit borta i 20 år-
-men inte någon gång har jag upphört att tänka på dig.
I Melbourne drömde jag om dig en natt.
Ju mer du kämpar desto hårdare dras snaran åt.
Om ett tag kommer du att uppleva det som en välsignelse.
Nu, doktorn...ska vi jobba.
-Snälla, det snabba sättet... -Vi ska ju visa vad vi kan.
Vi uppträder inför en framstående kritiker.
Ja, ja...låt oss få det överstökat.
Men jag måste ha en styrketår!
-Ta dig samman nu. -Det går inte utan en styrketår!
Det fanns ju vin framme när vi kom, var gömde de det...?
Här är det...
Nu tar vi varsitt glas innan vi opererar.
Vad skönt att det fanns nåt att dricka...
Ett ögonblick...
Vad har du för sätt?
Mortimer, det var du som fick mig att återvända hit.
Vi skålar för dig.
Doktorn, skål för min käre döde bror.
Den idioten står på tur härnäst!
Vi tar honom sen. Nu får vi sno på.
Det blir det snabba sättet.
-Han måste sluta blåsa i den där. -Vi ska ta hornet ifrån honom.
Jag ska prata med honom. Var tänder man?
Ni kom aldrig! Jag väntade i en timme.
-Vad har hänt med honom? -Inget.
Han skulle förevisa en sak han sett i en pjäs...
Är det där ur nån pjäs? Är det inte typiskt...
Det har de knyckt ifrån min pjäs! I andra akten...
Jag ska ta det från början.
Ja visst...
Nej...ni ska få höra handlingen först!
Min mor sitter där, plötsligt flyger dörren upp-
-och en man med svart mustasch kliver in och säger:
"Miss Peaches La Tour, ska vi gifta oss?"
Mamma talar inte om att de redan är gifta, det är överraskningen!
Det går 25 år, och under tiden har jag växt upp till en stilig karl.
Jag blir polis, en av stans bästa. Jag gör razzia på ett tvätteri-
-och är förföljd av en narkoman med en lång kniv. Jag är i fara!
Spännande, va? Jag ser det på er.
Vänta bara... Plötsligt börjar det brinna!
Brandmän rusar in, och vem är i täten? Borgmästaren!
-Vad är det med honom? -Han somnade väl av er pjäs...
-Fast jag tyckte den var bra! -Han begrep väl inget.
Var har jag sett det ansiktet förr...
Ny scen - det är en sån där som roterar...
Jag är ute och patrullerar... och killen jag förföljer, förföljer mig!
Släpp inte in nån! - Jag överlistar honom. I ett tomt hus...
Johnny! Polisen!
Jag tar fram revolvern, tar spjärn mot väggen och ropar: "Kom in!"
-Hejsan, pojkar. -Vad i hela friden försiggår?
Mortimer Brewster ska hjälpa mig med min pjäs!
-Fick du binda honom för det? -Du har inte hört av dig, alla letar.
Mitt i andra akten, va! - Letar ni efter mig?
Nej, översten har trumpetat igen.
Grannarna har klagat, vi har fått order om att han ska omhändertas.
-Vem är det här? -Mr Brewsters bror, han somnade.
Så han har kommit tillbaka igen...
Får jag tala med Mac. - De väntar på dig sen två timmar tillbaka.
-Ska meddela att jag hittat dig. -Så dåligt var det väl inte?
Jakten är över. Vi har hittat honom. Hemma hos Brewsters.
Ska vi ta in honom? Okej, vi har kvar honom här.
-Kommissarien är på väg. -Så nån har satt dit mig?
Okej... Ni ska väl dela belöningen-
-med min tjallare till bror!
-Belöningen...? -Ja! Nu är det min tur att tjalla.
Ni tror väl att mina fastrar är några rara gamla damer-
-men det finns tretton lik i källaren! Just det.
Tänk på vad ni säger nu, era fastrar är våra vänner!
-Hetsa inte upp er, mr Brewster. -Följ med ner i källaren.
Tretton lik! Jag ska visa er.
-Följ med honom ner, O'Hara. -Måste jag det?
-Gå ner nu! -Lugn, jag berättar resten sen.
-Gå ner nu. -Han ser ju ut som Boris Karloff!
Bråka på, ni.
Nu får det räcka. Sluta...
Otroligt...
Dan började så bra...allt jag gjorde-
-var att gå över till Brooklyn.
Stör mig inte nu.
-Ta med det här i tredje akten. -Vänta ska ni få höra...
Papperen är påskrivna, så jag bryr mig inte. Fortsätt slåss!
Bäst jag ringer och hör om Witherspoon har åkt.
Telefonen...
Jag hatar snutar! Kommer ni nära mig slår jag ihjäl er.
Lite högre, tack.
Inte så...
Det där hjälper inte. Det gjorde det!
Tänk om man kunde slappna av så där.
-Witherspoon... -Kom in.
Vad har hänt? Jag skulle ju ta hand om det!
-Vi agerade i självförsvar! -Var han våldsam?
Det är inte trumpetaren, utan hans bror som försökte döda O'Hara.
Jag sa bara att han såg ut som Boris Karloff.
Vänd på honom.
-Jag tror nästan han är efterlyst. -Det tror ni?
Hur vore det om ni tittade på efterlysningarna på stationen?
Han är efterlyst, han har rymt från en anstalt för psykopater.
-Det är min bror, det... -Signalementet är: liknar Karloff.
-Varför knockade ni honom? -Han ville visa oss 13 lik i källaren.
-Sa jag inte det - en dåre. -Tack...
-Jag inrapporterade inte, för jag... -Var har ni varit?
Jag diskuterade min pjäs med Mortimer Brewster.
Ni får gott om tid till er pjäs, för ni är avstängd.
Se till att få liv i killen.
Han har en medhjälpare också. Jag har varit efter dem i två dygn.
Inte konstigt att det ser ut som det gör med en sån här poliskår.
-Tretton lik i källaren, va... -Det finns tretton lik i källaren.
-Vem är ni? -President Roosevelt.
-Vad tusan är det här? -Det är han som trumpetar.
Det är färdigtrumpetat för er. Hjälp mig att bära ut honom.
Ännu ett gula febern-offer? Alla liken där nere är gula febern-offer.
-En spion vi tog i Vita huset... -Väck honom, han ska förhöras.
Här är det jag som förhör spioner.
Som president är jag chef för säkerhetstjänsten.
Vem är ni?
Mortimer Brewster, men jag är inte mig själv i dag.
Jaså, hans bror...han måste omhändertas, punkt slut.
Vänta, läs det här. Teddy måste till Happy Dale direkt.
Vart som helst, han skrämmer vettet ur grannarna.
Och det där med tretton lik i käll...
Jag har inte sovit på två dygn, jag kan inte tänka klart.
Tidningarna smäller gärna upp sånt.
Förra året spred en galning ut-
-mordrykten och jag fick gräva upp...
De här papperen duger inte. Han har skrivit Theodore Roosevelt!
-Är taxin tagen? -Ja, jag är snart bankrutt.
Jag är från Happy Dales sjukhem. Jag ska hämta en mr Brewster.
Jag vill att ni kör oss dit.
Det ante mig att han skulle till dårhuset!
Vi föredrar att kalla det vilohem.
Mr Brewster!
Mr Witherspoon är här.
Spionen kan ju ta dokumentet med Roosevelts namn.
En säkerhetsrisk!
Nej, det där är bara tricks.
-Han har vaknat till liv. -Jag kommer!
Men Brewster är kodnamnet för Roosevelt.
-Vad blir det om ni tar bort B:et? -Rewster!
-Och hur uttalas "Rews"? -Ros.
-Vad besökte ni i Afrika? -Fälten.
-Ser ni - Rosfält! -Vilket snillrikt kodnamn.
Ta om det där, va...
Ge mig pennan. Det här var roligt.
Och så Witherspoon...
Jag är verkligen glad att ni är här.
Ni sköter väl om honom ordentligt?
-Det blir väl ingen bårtransport...? -Nej då, vi tar taxi.
-Jag har en som väntar. -Ni ser väl till att han trivs?
Han får det så bra. Jag nästan avundas våra patienter ibland.
-Jag har ju aldrig varit där. -Men man vet aldrig...
Det här var trevligt...jag har länge velat träffa en teaterkritiker.
Jag har en sak här som visar vad vi gör på Happy Dale.
-En broschyr... -Nej, det är en pjäs.
Som jag hållit på med ett tag. En dramatisering av livet hos oss.
Kommissarien!
Läs den, jag är öppen för kritik.
Det här är mr Witherspoon.
Han kommer att trivas utmärkt hos oss. - Då går vi.
Nej, nej...det här är kommissarie Rooney.
En polis?
Här är papperen. Hämta honom nu.
-Jag finns på mitt ämbetsrum. -Goda nyheter...
-Er mandatperiod är slut. -Är det den 4 mars?
Få se...då ska jag åka på min jakttripp till Afrika!
Jag far direkt.
Försöker han komma in i Vita huset innan jag ens flyttat ut?
Taft!
Nej, det här är mr Witherspoon. Han följer med er till Afrika.
Utmärkt! Jag ska bara hämta utrustningen.
-Vilken lycklig man... -Adjö med er, jag ska till Afrika.
Härligt, va? Anfall!
Kära nån, då...vi som har så många trappor på Happy Dale.
-Är ni här och hälsar på Teddy? -Nej, han ska hämta honom.
-Han har trumpetat igen. -Han får inte åka nu!
Vi lovar att ta hornet. Vi vill inte skiljas från honom.
Hur kan du tillåta det här?
Han har inget med det här att göra. Vi följer bara lagen!
-I så fall följer vi med! -Ja, då får ni ta oss också.
Ja, varför inte!
Det är snällt av dem, men vi tar inte emot friska personer.
Två små friska personer märks väl inte bland alla andra?
Nej, nej...sånt är farligt. Det skapar svartsjuka.
Jag kan inte kasta bort mer tid nu.
Vi har mordfall att lösa i Brooklyn.
Illa nog att grannarna klagar-
-ska jag behöva gräva upp källaren...?
Ja, Teddy påstår att det finns tretton lik där.
Det stämmer.
-Vad för nåt...? -Ja...fråga vår brorson Mortimer.
Anfall!
Uppför dig nu, du vet mycket väl att det finns tretton lik där.
Ja visst, och hundratals uppe på vinden!
Vad är det här? - Jag kommer strax.
-Han har varit konstig hela dan. -Jag vet varken ut eller in.
-Jag får väl ta en titt i källaren. -Jag tar ner mina lik från vinden...
...ni tar upp era från källaren-
-sen skickar vi allihop till Happy Dale.
Ni behöver inte gräva. Gravarna är markerade.
Vi lägger blommor där varje söndag.
Jag har neonljus på mina.
Håll med, bara...
Det finns en där nere, mr Spenalzo, som inte hör hit.
Han får ge sig av.
De andra tolv är våra gentlemän.
Mina gillar ni bättre, de är inte gentlemän.
-Bry er inte om honom. -Han är nygift.
Finns det inte plats åt damerna?
-Bara damerna? -Damerna, ja!
Jag måste ha papper på det.
De kan väl också skriva på själva.
Om vi får följa med skriver vi gärna på.
Nu vill jag ha det här överstökat.
Nu ska jag prata med spionen här ute i stället.
13 lik i källaren...
Det ska bli riktigt roligt att åka dit. Området här har förändrats så.
Speciellt sen de vann det där mästerskapet.
Nu har vi förbisett en sak.
Vi måste ju ha en läkares underskrift.
Dr Einstein! Kom och skriv på här.
-Kom hit! -Är han läkare?
Jajamän, han höll nästan på att operera mig tidigare.
-Skriv på här. -Ska doktorn åka?
-Ska ni inte vänta på Jonathan? -Vi ska nog inte till samma ställe.
Mac? Vi har gripit den efterlyste.
Läs upp signalementet på hans medbrottsling för mig.
I 40-årsåldern...1.60 lång...63 kg...
Utstående ögon...tysk brytning...
utger sig för att vara läkare...tack.
Allt är klart, doktorn här har skrivit på.
Tack, doktorn. Ni har gjort Brooklyn en tjänst.
Men dr Einstein...!
-Då så, mr Witherspoon... -Det är ni.
Det smittar visst... Nu ska ni skriva på.
Som närmaste anhörig.
Varför sa ni inte det? Jag är så förvirrad.
-Mr Witherfork... -Witherspoon!
Kom upp och packa min persedelsäck.
Ja, packa åt honom, han är ju president.
-Och ta med mitt horn. -President...
Inget anfall!
Mortimer...vi oroar oss så för en sak.
Inte ska ni oroa er.
Mig med...
Ni kommer att ha det jättebra på Happy Dale.
Det är just det, vi vill inte att det ska gå i stöpet.
Kommer de att undersöka underskrifterna?
-Inte letar de upp dr Einstein. -Vi menar din underskrift!
Du skrev ju på som närmaste anhörig.
Säg det du.
Du är inte en äkta Brewster.
Din mor kom till oss som kokerska och kort därefter föddes du.
Hon var så rar och duktig, vi ville inte mista henne-
-så vår bror gifte sig med henne.
Din riktige far var kock på en båt.
Så ni menar...att jag inte är nån Brewster?
Var inte ledsen för det.
Elaine bryr sig säkert inte om det.
Elaine! Hör du mig?
Jag är ingen Brewster, jag är son till en skeppskock!
Mortimer, det är sant! Jag såg dem!
Jag såg alla liken där nere!
Vad skriker ni för?
Så här sent får hon inte vara uppe!
Hej då!
-Vad är det frågan om? -De ska på smekmånad.
Vilken rivstart!
Du äger två taxibilar nu! Taxametern...!
Åh, Mortimer...
Vi ska till Niagarafallen, ring efter en taxi, raring.
Men mr Brewster...!
Jag är ingen Brewster, jag är son till en skeppskock. Anfall!
Jag är ingen taxichaufför, jag är en kaffepanna!