ARSENIK OG GAMLE KNIPLINGER
Allehelgensaften i Brooklyn, hvor alt kan ske ...
Kl. 3 om eftermiddagen ...
Jeg skal give dig, dit store drog!
Højre!
På den anden side af floden i det rigtige USA -
- var der romantik i luften.
BRYLLUPSKONTOR
Mon der er nogen kendte, der bliver gift i dag?
Det er de samme nuller, der bliver gift hver dag. Kom.
Ham dér med blå briller!
Hvorfor gemmer han sig?
- Er det ikke Mortimer Brewster? - Teateranmelderen?
Nej, det er ikke ham. Men sikke et scoop!
Forfatteren til "Ungkarlens Bibel" bliver selv kapret!
- Lad os opgive det. - Nej, lad os se, hvem det er.
De kommer og går to og to. Hip, hip hurra!
- Goddag, børnlille. Navn? - Elaine Harper.
- Lidt højere. - Elaine Harper.
Tak, og Deres?
- Mortimer Brewster. - Hvabehar?
- Mortimer Brewster. - Sig frem. De har intet at frygte.
- Det er hemmeligt. - Væmmeligt?
- De vil jo giftes med hende. - Nej, De misforstår.
Det må helst ikke komme ud. Jeg er Mortimer Brewster.
- Hvem er De? - Mortimer ...
Det er ham! Hr. Brewster!
Hr. Brewster!
Hør lige her ... Farvel, skat.
Jeg kan ikke gifte mig. Jeg, den inkarnerede ungkarl!
Jeg har hånet romantiske skuespil og skrevet imod ægteskabet.
Og så bliver jeg kapret af en præstedatter. Tilmed fra Brooklyn.
Hvad er det for en tingest?
En broche, jeg lånte af dine tanter. "Noget lånt ..."
Ja, og "noget blåt, gammelt og nyt." Ris og gamle sko!
Bære dig over dørtrinet. Niagara! Alt det, jeg har hånet.
- Jeg kan ikke gifte mig. Basta! - Ja, Mortimer.
"Ja, Mortimer"! Skal du ikke græde og lave en scene?
- Nej, Mortimer! - Du skal ikke sige "Nej, Mortimer"!
Ægteskab er overtro. Det er gammeldags, det er ...
Og nu tilbage til et af Brooklyns hyggeligste beboelseskvarterer.
Fra nu af må De klare Dem selv ...
DENNE KIRKEGÅRD BLEV GRUNDLAGT I APRIL, 1654
O'Hara, dit fæ. Jeg overlader dig et af de rareste kvarterer i Brooklyn.
Se den gamle kirke og de gamle huse.
- Har George Washington sovet her? - Selvfølgelig.
Hele kvarteret oser af atmosfære. Og se det gamle hus der.
- Bor de oprindelige ejere der endnu? - Gør ikke nar af søstrene Brewster.
Det er de sødeste gamle damer, man kan tænke sig.
De er ikke af denne verden. De er som ... pressede blomster.
VÆRELSE TIL LEJE
- Sidder de gamle piger hårdt i det? - Nej, de har en arv efter deres far.
Og kald dem ikke "piger". Brophy! Må jeg få en kommissær?
- Hvorfor lejer de så ud? - De lejer ikke ud.
Men kommer der nogen forbi, får de både et måltid mad og en skilling.
Sådan finder de folk, de kan være gode imod.
Pastor Harper, De har vel ikke noget imod Mortimer -
- fordi han er anmelder og tager Deres datter med i teatret hver aften?
Ikke at han er anmelder!
Men ingen mand, der har proklameret denne holdning til ægteskabet -
- burde tage nogen mands datter nogen steder.
- Jeg er vist blevet forkølet. - Nej, det var pastor Harper, der nøs.
Vi må ikke være vrede på Mortimer.
Han er så forelsket. Søster Martha og jeg er så lykkelige.
Før i tiden kom han så sjældent. Nu besøger han Brooklyn hver aften.
- Nu varer du din mund! - Jeg bander da aldrig.
Du aner ikke, hvad de betragter som bandeord.
De må have mig undskyldt. Nej, søde Teddy. Jeg åbner.
- Kom indenfor, hr. Brophy. - Frøken Abbey, vi kom efter legetøjet.
- Det er O'Hara, min efterfølger. - Velkommen, hr. O'Hara.
- Mine herrer! Hvad nyt? - Vi har intet at rapportere, hr. oberst.
Nåh, nej. Slet intet at rapportere.
Glimrende! Tak, mine herrer. Rør!
De kender vel pastor Harper fra kirken ved siden af?
Det er betjent O'Hara, den nye mand på ruten.
Legetøjet står på stolen ved døren til biblioteket.
Teddy, vil du hente din hær og flåde på tante Marthas værelse?
Det er pakket.
Det er smukt af politiet at reparere gammelt legetøj til børnelejren.
Angrib!
Så har man noget at lave på stationen i stedet for at spille kort.
- Nå, der er legetøjet. - Hvordan har fru Brophy det?
- Bedre, tak. Men hun er stadig svag. - Jeg henter lidt kødsuppe til hende.
- Det er alt for galt, frøken Abby. - Sludder. Jeg er straks tilbage.
Når jeg kender til venlighed og gavmildhed -
- skyldes det søstrene Brewster.
Teddy, du har lovet at lade være.
Regeringen skal indkaldes for at frigive forsyningerne.
Lad det ikke gentage sig!
Før gjorde han det om natten, og naboerne er i forvejen bange for ham.
Jeg lovede, ikke at bande, men hvad f...
- Hvad foregår der? - Han er ganske harmløs.
Han tror, han er Teddy Roosevelt. Men det kunne da være meget værre.
Det skal jeg skrive mig bag øret. Han er en meget interessant type.
Er det ikke synd, hr. pastor -
- at den pæne familie har fostret en galning?
- Hvor er det dog hyggeligt! - Goddag, frøken Brewster.
Goddag, hr. Brophy. Goddag, pastor Harper.
Frøken Martha, det er betjent O'Hara, min efterfølger.
Det glæder mig at møde Dem.
Nå, der er du, Martha. Her er suppen til fru Brophy.
- Den skal drikkes varm. - Tusind tak.
Hæren og flåden er klar til aktion.
- Det vil glæde en masse børn. - Hvad er det? "Oregon"!
Teddy, sæt det tilbage.
"Oregon" skal til Australien.
- Tusind tak. - Det var så lidt.
- Børnene bliver helt vilde. - På gensyn, hr. oberst.
Hr. politiassistent!
Træd af!
- Farvel og tusind tak. - Pas på trinet. Pas på legetøjet.
Unge mand! Lad det være Dem en lærestreg.
Farvel!
- Jeg må af sted ... - Angrib!
Angrib blokhuset!
Blokhuset?
Trapperne er altid San Juan Hill.
Har De aldrig sagt, at han ikke er Teddy Roosevelt?
Han er så glad for at være Teddy Roosevelt.
Kan du huske, Martha, engang for længe siden tænkte vi -
- han kunne være George Washington til en afveksling.
Men så gemte han sig under sengen og ville ikke være nogen.
Hvis bare han er lykkelig, og især hvis De er det ...
- Det er straks værre, når vi er døde. - Ja, det er et problem.
Men Mortimer har fået Teddy indskrevet på Happy Dale Sanatorium.
- Når vi er borte. - Glimrende. Det er et dejligt sted.
Den søde pastor Harper!
Martha, jeg tror virkelig, han begynder at se lyset.
Ja, han blander sig nok ikke i vore planer for Mortimer og Elaine.
- Har du lige drukket te? - Ja.
- Og middagen bliver også forsinket! - Hvorfor det?
Teddy, der er gode nyheder.
Du skal til Panama og grave en ny sluse til kanalen.
Glimrende! Storartet. Jeg vil straks berede mig på rejsen.
Angrib!
- Mens jeg var ude? - Ja, jeg kunne ikke vente på dig.
- Og pastor Harper skulle jo komme. - Men helt alene?
- Ja, men jeg klarede det. - Jeg går ned og ser.
Nej, kære. Det var der ikke tid til. Og jeg var helt alene.
- Hvor? - Martha ...
Kig i vinduesbænken.
Der er Elaine!
- Elaine! - Hvad betød det? Tror du, de har ...
Elaine!
Den gamle droske her har set en del oskulation, men ...
- Så vent, til du kører os til stationen. - Her er hendes hat. Øjeblik ...
- Hendes broche. - Behold hårnålene. Her!
- Der er de. - Her er din hat.
Kast den. Jeg kan ikke lide dit blik. Far prædikede om det i søndags.
- Hvad sagde han? - Han var imod det.
Kun om søndagen!
- Kom nu, i himlens navn. - Herude, hvor alle kan se os?
Ja, herude, hvor alle kan se os. Lad alle i Brooklyn over 16 se!
- Du skal også elske min sjæl. - En ting ad gangen.
- Der er det blik igen. - Ja, der er det blik igen.
Det må du vænne dig til. Det er altid forløber for det her.
Vi spilder tiden. Nu siger jeg det til mine tanter, og du ...
Nej, hans forkølelse bliver bare til lungebetændelse.
- Jeg kan sagtens klare far. - Vi kunne telegrafere fra Niagara.
Var det derfor, du skulle ind på dit kontor?
Ja, vi løber linen ud. Alle burde tage til Niagara.
Du skulle have set min sekretærs mine!
Salonvogn! Brudesuite! Og i morgen sejler vi over vandfaldet i en tønde.
- Skynd dig ind og pak. - Det gjorde jeg, straks jeg mødte dig.
Det er netop det, jeg hader ved kvinder.
Gad vidst, hvad Mary laver nu.
- Toget går om en time. - Det tager nok et par minutter.
- Far vil sikkert bede lidt over mig. - Fløjt, når du er klar.
Når du fløjter, så luk døren op. Ser du et mørkt lyn, er det mig.
- Nu? - Nej, ikke nu.
Husk at se overrasket ud, når han siger det.
Hold jer fast! Elaine og jeg er blevet gift.
Martha, er det ikke vidunderlig?
Spil ikke så overraskede, I to gamle svindlere.
Må jeg låne telefonen?
- Det er næsten for meget. - Og tænk, det skete i vores stue.
Små slag! ... Er det blomsterbutikken?
Fik De sendt de roser til fru Brewster i præstegården?
Send fire dusin mere til salonvogn A, Canada-ekspressen. Og lidt myrter!
Før du går, skal vi fejre det med en flaske vin. Og vi skal synge.
- Og vi inviterer nogle af naboerne. - Og bryllupskage!
I kan ikke nå at bage en kage. Vi skal på bryllupsrejse.
- Kagen har været klar, lige siden ... - Lige siden jeg mødte Elaine.
Vidste hele Brooklyn, jeg skulle giftes, undtagen jeg?
Vi vidste, du ville finde ud af det i tide.
Jeg har verdens to bedste tanter.
Men I har jo også verdens bedste nevø.
Jeg vil lige gøre alt klart.
Jeg håber ikke, præsten er vred. Han kan jo ikke lide dine bøger.
Jeg brænder dem alle sammen. Og pastor Harper må tænde bålet.
- Er notaterne til min nye bog her? - Til "Hjernen over ægteskabet"?
Hvor er de? Skynd dig nu.
- Fy, skam dig! - Vi må finde dem før Elaine.
Goddag, Mortimer.
- Hvordan går det, hr. præsident? - Storartet. Har De noget nyt?
- Kun at hele landet står bag Dem. - Ja, er det ikke herligt?
Farvel igen! Jeg er på vej til Panama.
- Farvel, hr. præsident. - En ny sluse til kanalen!
- Du godeste! - Har du fundet notaterne?
Det er et billede af din bror Jonathan som lille.
Det burde brændes sammen med mine bøger. Sikke et ansigt!
- Det skræmte selv voksne. - Bare tanken om ham gør mig bange.
Kan du huske, hvordan han bed orme over?
Jonathan sidder sikkert i fængsel eller er blevet hængt.
Jeg har lige set et stykke, hvor en af rollerne lignede Jonathan.
En ægte psykopat. Det var en krimi, "Mord bliver altid afsløret".
Sikke et stykke. Det første, man ser, når tæppet går op, er et lig.
Det næste ...
Hallo, De der!
Til lykke, brudgom!
Glem det, tante Abby. Hør her, I kære.
Vi har jo altid planlagt at sende Teddy til Happy Dale.
Ja, når vi er døde. Vi talte med pastor Harper om det.
Teddy må til Happy Dale omgående. Han er nede i kælderen. Hent ham.
Det haster vel ikke sådan?
Når Teddy arbejder på kanalen, er han helt opslugt.
Det gør mig ondt, men jeg har et frygteligt chok til jer.
- Teddy har slået et menneske ihjel. - Sludder!
- Der ligger et lig i vinduesbænken. - Ja, min ven. Det ved vi godt.
- Ved I det? - Selvfølgelig.
Men det har intet at gøre med Teddy.
Mortimer, glem du bare det hele. Glem, du så den herre.
- Glemme? - Vi drømte ikke om, du ville kigge.
Hvem er han?
Det er hr. Hoskins. Adam Hoskins. Andet ved jeg ikke om ham.
- Bortset fra, at han er metodist. - Metodist?
- Hvad er der sket med ham? - Han døde.
Mænd kryber ikke bare ned i vinduesbænke og dør.
Nej, min ven. Han døde først.
- Hvordan døde han? - Du spørger og spørger, Mortimer.
Den herre døde, fordi han drak vin med gift i.
Hvordan kom giften i vinen?
Vi kommer den i vin, for i te er lugten så tydelig.
- Kommer I den i vinen? - Ja.
Og jeg lagde hr. Hoskins i bænken, fordi pastor Harper skulle komme.
Du vidste altså, hvad du gjorde?
Og pastor Harper måtte ikke se liget?
Da ikke ved teen, vel?
Det er overlagt mord!
Nu ved du det hele, Mortimer. Så glem det igen.
Martha og jeg har da ret til at have vore små hemmeligheder.
Abby, jeg kiggede ind til fru Schultz. Hun har det meget bedre.
Men hun bad os tage drengen med i biografen igen.
Men denne gang vælger vi filmen.
Han skal ikke lokke mig ind til sådan en skræk-film igen.
Den slags film burde forbydes. De skræmmer livet af folk.
Hallo! Kan De høre min stemme?
Er De vis på det? ... Så må jeg jo være her.
Tante Abby! Tante Martha!
- De nyder rigtig Alle Helgensaften. - Ja, de morer sig.
Rolig, Mortimer. Du skal nok få lov at slikke skålen.
- Nej, tak. Men hvad skal vi gøre? - Vi skal feste, min ven.
- Der ligger et lig i vinduesbænken! - Ja, min ven. Hr. Hoskins.
Det ved jeg godt. Men hvad gør vi? Skal jeg melde jer til politiet?
Vi har jo sagt, du skal glemme det.
Fatter du ikke, der må gøres noget?
Mortimer, du er for gammel til at opføre dig sådan.
- Men hr. Hotchkiss ... - Hoskins, skat.
- Han er død. Han kan ikke ligge der. - Det skal han heller ikke.
Nej, Teddy er nede i kælderen og grave slusen.
- Vil I begrave ham i kælderen? - Ja, sammen med de andre.
Tante Martha! Du mener vel ikke ...
- Andre? - De andre herrer.
Når du siger "andre", mener du så andre? Mere end én andre?
Ja, min ven. Lad mig se ...
- Det er nummer 11. Ikke, Abby? - Nej, kære. Det her er nummer 12.
Abby, jeg tror, du tager fejl. Han er kun nummer 11.
Nej, for da hr. Hoskins kom, husker jeg, jeg tænkte -
- at han ville gøre dusinet fuldt.
Abby, jeg synes nu ikke, du kan tælle den første med.
Jeg talte altså den første med, og så bliver det tolv.
Hun har nok ret. Det plejer Abby jo.
- Jeg blander dem altid sammen. - Så bliver det tolv ...
Hallo?
- Hvad går der dog af Mortimer i dag? - Ja, hvad kan der være sket?
Hallo!
Ikke nu! Slå koldt vand i blodet!
Elaine, jeg mente ikke ...
Hvor langt nåede vi? Tolv ... Tolv!
Abby synes, vi skal tælle den første ...
Sæt dig nu bare ned. Hvem var den første?
- Hr. Midgely. Han var baptist. - Sådan en ensom gammel herre.
- Hele hans familie var død. - Vi havde så ondt af ham.
Og da han så fik et hjerteanfald -
- og sad død i dén stol der og så så fredfyldt ud.
Kan du huske det, Martha? Så besluttede vi på stedet -
- at kunne vi hjælpe andre gamle herrer til den samme fred -
- så ville vi gøre det.
I stakler ... Døde han i stolen her?
Og så kom Teddy op fra Panama.
Og han troede, hr. Midgely var død af gul feber.
Og så måtte han jo begraves med det samme.
Så bar vi ham ned til Panama og gav ham en anstændig kristen begravelse.
Det var derfor, vi sagde, du ikke skulle bekymre dig.
For vi ved præcis, hvad der skal gøres.
Øjeblik! Kom lige her.
Alle tolv er vel ikke bare kommet her og faldet døde om?
- Selvfølgelig ikke. - Hvad så?
Mortimer, husker du de krukker med gift i bedstefars laboratorium?
Du ved, hvor god Tante Martha er til at blande.
Du har selv spist en masse af hendes pickles.
Til fire liter hyldebærvin bruger jeg én teskefuld arsenik -
- en halv teske stryknin og så til sidst et gran cyanid.
- Det lyder effektivt. - Ja.
En af vores herrer nåede faktisk at sige: "Hvor delikat."
- Det var da pænt af ham. - Abby, vi står bare her og sludrer.
- Der skal glasur på kagen. - Jeg kan ikke spise noget nu.
I nygifte! Lidt vin hjælper på appetitten.
Ja, tak. Lidt vin ... Vin!
Selv katten er med i det!
Herligt! Han er kisteglad. Han synger og graver.
Endnu en, der er død af gul feber.
Jeg kan se overskrifterne. "Aktieselskabet Mord slår til igen."
Teddy! Ja, alle ved, han er gal. Hvem kan jeg ringe til?
Dewey, La Guardia, Winchell ... Nej, Winchell duer ikke.
Gamle dommer Cullman. Gud ved, om jeg har hans nummer?
Hvad er det for billetter? Nummeroplysningen!
Nummeret på dommer Cullman, tak.
North Shore Road, Brooklyn. Ringer De tilbage?
Gid, han ikke var der.
Halløj!
Ville du ikke komme som et lyn?
- Hvad vil du? - Hørte du ikke, jeg fløjtede?
- Fløjte? Nåh, jo ... - Hvordan ser jeg ud?
Glimrende. Smut nu hjem. Jeg ringer i morgen som sædvanlig.
Dit pjathoved! Tag nu din hat.
- Kufferten er i taxien. - Elaine, der er sket noget.
Har du fået kolde fødder? Hvor er det blik, jeg skulle se så tit?
- Lad være med at fløjte mig i øret. - Hvad er der galt? Se dit hår!
- Har det skiftet farve? - Hvad er der dog i vejen, elskede?
- Blomsterne er så smukke. - Elaine, hvor dufter du dejligt.
- Du må hellere gå hjem. - Vi er blevet gift i dag!
Gå hjem og hvil dig.
Dommer Cullman? Det er Mortimer Brewster.
Det drejer sig om Teddy.
Jeg kommer hen til Dem nu. Nej, det kan ikke vente til i morgen.
Vi må gøre noget ved Teddy straks. Det gælder liv og ... Elaine!
- Forsvind med dig! - Jeg vil vide, hvor jeg står.
Bare ikke dér!
- Men Niagara Faldet! - Er det? Så lad det!
- Du kan ikke bare smide mig ud. - Jeg smider dig ikke ud.
Skrub ud!
Mortimer!
Undskyld, hr. dommer. Med hensyn til Teddy ...
Det er hans trompet. Naboerne klager, og politiet vil tvangsindlægge ham.
- Hvad giver De mig! - Der skulle være et værelse til leje.
Klap i!
Hvis De skriver under, kan vi få ham på Happy Dale.
Det er et dejligt sted. Vil De det? Jeg kommer straks.
Det ringer på døren.
Goddag, goddag.
- De har vist et værelse til leje. - Ja, kom endelig indenfor.
- Er De værtinden? - Ja, jeg hedder frøken Brewster.
Udenbys, tak.
Og det er min søster, også en frøken Brewster.
- Jeg hedder Gibbs. - Sæt Dem dog ned.
Vi er ved at dække op til middag.
Her er en god stol.
Jeg vil gerne tale med Happy Dale Sanatorium.
- Har De Deres hjem i Brooklyn? - Jeg bor på hotel og kan ikke li' det.
Kommer Deres familie fra Brooklyn?
- Jeg har ingen familie. - Helt alene i verden!
Martha ...
Så er De kommet til det rette sted. Tag endelig plads.
Dale! D som i død. A som i arsenik ...
- Er her altid sådan en larm? - Han bor her ikke.
Jeg vil gerne se værelset. Jeg kan nok ikke lide det.
Det ligger ovenpå. Vil De ikke have et glas vin først?
- Jeg rører det aldrig. - Det er hjemmelavet hyldebærvin.
Hyldebær?
Jeg har ikke smagt hyldebærvin, siden jeg var barn.
Ikke Happy Dale vaskeri. Happy Dale Sanatorium!
Sanatorium, sanatorium! Ja, der er en ridse i pladen.
- Har De selv hyldebuske? - Nej, men kirkegården er fuld af dem.
Skål!
Sikke en tid! Det er lige over floden. Jeg kunne svømme dertil hurtigere.
Er der optaget? Der er optaget, og De er omtåget.
Nej, jeg er ikke fuld. Men De giver mig en idé.
- Mortimer! - Jeg er nervøs nok i forvejen!
Mortimer, ikke den!
Ud! Vil De forgives? Vil De myrdes?
- De er rablende gale. - Det siger De ikke!
I må ikke gøre sådan noget!
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal gøre jer det begribeligt.
Men det er ikke bare forbudt, det er forkert.
- Vås! - Det er ikke pænt.
Folk ville ikke forstå det. Han ville ikke forstå det.
Jeg mener ... Det er ved at blive en rigtig dårlig vane.
Happy Dale Sanatorium? Utroligt!
Må jeg tale med hr. Witherspoon?
Det er hr. Witherspoon. Goddag, hr. Brewster.
Hr. Witherspoon ... undskyld ... goddag.
Husker De, vi talte om at få min bror Teddy til Happy Dale?
Vi vil gerne have ham ind straks.
Det var ikke så godt.
Jeg havde håbet, vi ikke fik ham foreløbig.
Vi har nemlig flere Theodore Roosevelt'er for tiden.
Og det kan give problemer.
Hvis han derimod troede ... Hr. Brewster!
Vi har ikke så mange Napoleon'er for tiden. Bonaparte!
Og hvis ... Javel, ja.
Hvis De er fast besluttet på det. Har De papirerne klar?
Nej, men jeg ringer, så snart jeg har dem.
Tak, hr. Witherspoon.
En Roosevelt til!
Jeg må hen til dommer Cullman. Men først må I love mig noget.
Vi må først vide, hvad det er.
Jeg elsker jer begge to. Og I ved, jeg vil gøre alt for jer.
- Nu skal I gøre én lille ting for mig. - Hvad skal vi gøre?
Ingenting! Slet ingenting.
I må ikke lukke nogen ind. Og lad hr. NN ligge.
Rejs jer op derfra. Jeg kan ikke koncentrere mig.
Jeg vil ikke have, der sker jer noget.
Hvad skulle der dog ske os?
Lover I det så? Hvor er min hat?
Men, Mortimer. Vi skulle holde bisættelse før aftensmaden.
- Vent, til jeg er tilbage. - Så kan du synge med på salmerne.
Ja, jeg skal nok synge med jer, danse med jer. Alt!
Husk nu, I ikke må lukke nogen ind.
Mortimer!
- Hvad mener du? - Hr. Hoskins' hat.
- Skal jeg stadig vente? - Ja, skaf mig en taxi.
- Jeg sætter mig foran. - Ja, så går det hurtigere.
Hvad er det, jeg gør?
Nu har han krøllet den rare hr. Hoskins' hat.
Ved du hvad, Abby? Mortimer var ikke helt sig selv i dag.
Nej ...
Hvad sagde du om Mortimer?
Jeg tror, jeg ved, hvorfor han er urolig.
Han er jo lige blevet gift.
Det gør vist altid en mand lidt nervøs.
Det glæder mig for Elaine.
Abby, hvis Mortimer skal med til hr. Hoskins' bisættelse -
- må vi have en salmebog til. Jeg har en deroppe.
- Nu skal jeg. - Vi lovede, ikke at lukke nogen ind.
Det er to mænd. Jeg har aldrig set dem før.
- Er du sikker på det? - Ja.
Lad mig se.
- Genkender du dem? - Nej, jeg kender dem ikke.
Så må vi lade, som om vi ikke er hjemme.
Kom ind, doktor.
Det er mit barndomshjem. Som dreng tænkte jeg kun på at flygte herfra.
Nu er jeg glad for at kunne flygte tilbage til det.
Ja, Johnny. Det er et godt skjulested.
Familien må stadig bo her.
Jeg håber, der venter en fedekalv til den fortabte søn.
Fedekalv! Åh, Johnny, jeg er så sulten.
- Se, Johnny! Vin! - Som om vi var ventet.
- Et godt tegn. - Hvem er I? Hvad laver I her?
Tante Abby! Tante Martha!
- Det er Jonathan. - Forsvind herfra.
Jeg er Jonathan. Jeres nevø Jonathan.
De ligner slet ikke Jonathan. Det passer ikke. Bare forsvind!
Du går stadig med den granatring, bedstemor Brewster købte i England.
Og du, tante Martha, går stadig med høj hals -
- for at skjule arret efter bedstefars syre.
Stemmen ligner Jonathans.
Har du været udsat for en ulykke?
Mit ansigt!
Det er dr. Einsteins værk. Han er plastikkirurg.
Men jeg har set det ansigt før.
Abby, kan du huske, da vi var i biografen med Schultz' lille dreng?
Og jeg blev så bange. Det var det ansigt.
Rolig, Johnny.
De sidste fem år har jeg givet ham tre forskellige ansigter.
Det sidste ansigt dér ... Jeg så også den film, lige før jeg opererede.
Jeg var beruset.
Se, hvad du har gjort, doktor! Selv min egen familie synes, jeg ...
Johnny, nu er du hjemme i dette yndige hus.
Han har så tit fortalt om Brooklyn og huset her.
Og om sine elskede tanter.
De genkender dig, Johnny. Sig det til ham.
Jonathan, hvor er det længe siden.
Tak, det er dejligt at være hjemme igen.
Martha, vi må passe på, maden ikke koger over.
Undskyld os et øjeblik, Jonathan -
- medmindre du skal skynde dig videre.
Hvor skal vi tage hen bagefter?
Vi må tænke hurtigt.
Politiet har billeder af det ansigt. Jeg må operere dig straks.
Vi må finde et sted.
Og et sted til hr. Spenalzo.
- Skænk ikke den rotte en tanke. - Vi står med et varmt lig.
Glem Spenalzo.
Vi kan da ikke efterlade et lig på bagsædet.
Du skulle ikke have slået ham ihjel. Bare fordi han vidste noget om os ...
Vi kom og bad ham om hjælp, og så prøvede han at afpresse os.
Desuden sagde han, jeg lignede Boris Karloff.
Det er din skyld, doktor.
Rolig, Johnny. Vi finder et sted, så ordner jeg dig straks.
- I aften. - Ja, men jeg må spise først.
Denne gang vil jeg have et helt anonymt ansigt.
Jeg ved præcis, hvad jeg vil gøre. Jeg løfter det stykke her op ...
- Pas på stingene denne gang. - Bare overlad det til mig.
- Og små fine ører ... - Sidste gang sjuskede du.
Og på øjnene laver jeg en Schmidt, det er mit speciale ...
Stakkels Teddy. Men det er nok det bedste.
- Det tilkommer ikke os at tvivle ... - Skriv nu bare under.
Jeg tænker på, om ikke i vores kaotiske verden ...
Ja, vi skulle alle være på Happy Dale. Jeg skriver under her, ikke?
I sidste uge vakte jeg opstandelse i Advokatforeningen, da jeg ...
- Farvel og tusind tak. - Hils Martha og Abby.
Sig, jeg snart kommer på besøg. Jeg føler mig ensom.
Nej, fortæl dem aldrig, De er ensom.
- Drikker De? - Nej. Jeg drikker aldrig for meget.
- Godt, så lever De længere. - Men et enkelt glas vin ...
Nej! For himlens skyld, ingen vin!
Jeg indlægger vist den forkerte Brewster.
I vil sikkert gerne videre.
Jeg er så mæt af jeres dejlige mad, at jeg ikke kan røre mig.
Ja, her er rart.
Jeg har fundet den!
Tag plads, mine herrer!
Her er historien om mit liv. Og billedet, hr. general.
Af os to. Præsident Roosevelt og general Goethals ved Culebra.
- Der er jeg, og der er De. - Hvor har jeg dog forandret mig!
Billedet er slet ikke taget endnu. Vi er ikke nået til Culebra endnu.
Vi graver stadig sluser. Lad os tage til Panama og inspicere den nye sluse.
- Nej, Teddy. Ikke til Panama. - En anden gang, hr. præsident.
- Der er langt til Panama. - Det er lige ned i kælderen.
Vi lader ham grave Panama-kanalen nede i kælderen.
General Goethals!
Som USA's præsident og som chef for hær og flåde kræver jeg -
- at De ledsager mig ved inspektionen af den ny sluse.
Teddy, det er vist på tide, du går i seng.
- Hvadbehager! Hvem er De? - Jeg er Woodrow Wilson. Gå i seng!
Nej, De er ikke Wilson. Men Deres ansigt virker bekendt.
Jeg kender Dem ikke endnu. Måske senere, på min safari i Afrika.
Ja, De kunne godt ligne én, jeg kunne møde i junglen.
Du må nok hellere gå i seng, Teddy. De skal tilbage til deres hotel.
General Goethals, inspicer kanalen.
Hr. præsident, så tager vi til Panama.
Superbt! Følg mig hr. general.
Det er sydpå!
Bon voyage!
Tante Abby, jeg må rette en misforståelse.
Du talte om hotel. Vi har ikke noget hotel.
Det er ikke dit hjem. Du kan ikke blive her.
Dr. Einstein og jeg mangler et sted at sove.
Du husker nok, jeg kunne være ubehagelig som barn.
Det ville ikke være rart for nogen af os, hvis ...
Behøver jeg gå i detaljer?
Vi må nok hellere lade dem overnatte.
Johnny! Kom her! Skynd dig.
For resten skal dr. Einstein og jeg bruge bedstefars laboratorium -
- som operationsstue. Vi får travlt.
Johnny, hvad tror du, jeg har fundet hernede? Panama-kanalen!
Den passer lige til hr. Spenalzo.
Se det hul, han graver! 1,25 x 2 meter!
Man skulle tro, han vidste, vi havde hr. Spenalzo med.
- Det kan man kalde gæstfrihed. - Et fint nummer med mine tanter!
At de skal bo med et lig begravet i kælderen.
- Men hvordan får vi ham ind? - Ja, han kan ikke gå gennem døren.
Vi kører bilen om bag huset -
- og når de er gået i seng, tager vi ham ind gennem vinduet.
Vi kører bilen om bag huset. I må hellere gå i seng.
Bilen står da godt nok til i morgen tidlig.
Den skal ikke stå på gaden. Det kan være forbudt.
- Abby, hvad skal vi gøre? - De får kun lov at sove her én nat.
Tænk på naboerne. Folk kommer her med ét ansigt, og går med et andet.
- Og hvad gør vi med hr. Hoskins? - Åh, hr. Hoskins!
Det kan ikke være særlig rart for ham der.
Og han har været så tålmodig, den kære stakkel.
Teddy må hellere bære hr. Hoskins ned med det samme.
General Goethals var meget tilfreds. Kanalen passede præcis, sagde han.
Teddy, der er endnu et offer for den gule feber.
Du godeste! Det bliver et chok for generalen.
- Nej, Teddy, det er en hemmelighed. - En statshemmelighed?
- Ja, en statshemmelighed. - Lover du det?
Det giver USA's præsident sit ord på. På spejderære!
Hvordan kan vi holde det hemmeligt?
Teddy, du må hellere gå ned i kælderen igen.
Og når jeg så slukker lyset, når her er helt mørkt -
- kommer du op og bærer staklen ned til kanalen.
Vi kommer ned senere og holder bisættelse.
- Hvor ligger staklen? - I vinduesbænken.
Dér har vi aldrig haft gul feber før.
Abby, jeg har ikke engang set hr. Hoskins.
Nej, det er rigtigt. Du var jo ikke hjemme.
Kom med hen og se ham nu.
Han ser rigtig rar ud af en metodist at være.
Vi tager bagagen ind denne vej.
Jonathan, dit værelse er klart. I kan gå op med det samme.
Vi lever ikke efter Brooklyn-tider. Smut I bare i seng.
Men I må da være trætte. Og vi går ikke så tidligt i seng.
Så er det på tide, jeg kommer hjem og tager mig af jer. Bær bagagen op.
- Instrumenterne henter jeg senere. - Godnat.
- Nu går vi alle sammen i seng. - Jeg venter, til I er oppe.
- Så slukker jeg lyset. - Op med dig, tante Martha.
Lige ved laboratoriet, doktor.
- Kom så, tante Abby. - Jeg kommer straks.
Nu, tante Abby! Sluk lyset.
Tante Abby!
Der er fri bane, Johnny.
Jeg åbner vinduet. Så skubber du ham ind.
Han er for tung for mig.
Du kan gå ud og skubbe. Så bliver jeg her og trækker.
Og så bærer vi ham ned til Panama sammen.
Men vi må skynde os. Jeg ser mig lige om udenfor.
Når jeg banker på ruden, åbner du vinduet.
Hvor er her mørkt.
Hvad var det?
Hvor er jeg? Nå, her er jeg.
Hvem har ladet den stå åben?
Johnny!
Vent lige lidt. Kom så med ham.
Nu har jeg ham.
Vent lige lidt. Du har glemt et ben.
Hjælp mig. Han er tung. Nu har jeg ham.
- Pas dog på. - Hans sko faldt af.
Hjælp mig, Johnny. Han er så tung. Nu har jeg ham.
Der er nogen ved døren. Skynd dig at lukke op.
Jeg klarer Spenalzo. Skynd dig lidt.
Mortimer!
Tante Abby! Tante Martha!
- Hvem er det? Er det dig, Teddy? - Hvem er De?
- Elaine Harper. Naboens datter. - Hvad vil De her?
- Finde min mand, Mortimer. - De sagde, De hed Harper.
Jeg hedder Harper ... Brewster. Jeg er en splinterny Brewster.
- Doktor! - Det gør ikke noget, Johnny.
- Men hvad laver De her? - Vi bor her tilfældigvis.
Nej, jeg kommer her hver dag og har aldrig set Dem før.
Hvor er frøken Abby og frøken Martha?
Vi må nok hellere præsentere os. Det er doktor Einstein.
- Doktor Einstein? - En fremragende kirurg ...
Og lidt af en troldmand!
- Nu siger De vel, De er Boris Kar ... - Jeg er Jonathan Brewster.
- Er De Jonathan? - De har nok hørt om mig.
- Ja, de taler om Dem. - Og hvad siger de så?
Kun at der er en bror til ... Jonathan. Det forklarer alt.
Nu da jeg ved, hvem De er, vil jeg løbe, hvis De vil låse op.
"Det forklarer alt." Hvad mener De? Hvorfor kommer De her på denne tid?
Jeg syntes, jeg så Mortimer køre ind. Men det var nok Dem.
- De syntes, De så nogen køre ind? - Ja, er det ikke Deres bil?
Og De så nogen ved bilen? Hvad mere så De?
- Ikke andet. - Er det derfor, De er kommet?
Nej, jeg ville tale med Mortimer, men ...
Opgiver to navne! Jeg tror, hun er farlig.
Ingen gæster. Det bliver en begravelse i stilhed.
Teddy! Fortæl de mænd, hvem jeg er.
- Det er min datter Alice. - Nej, Teddy!
Alice, du må ikke være sådan en vildkat.
Angrib!
Doktor! Kælderen!
Hvad foregår der dog dernede?
- Hvad laver I? - Vi fangede en indbrudstyv.
- Gå ind igen. - Vi må ringe til politiet.
Det ordner jeg. Ind på jeres værelser. Hører I!
I lukker ikke op! I lukker ikke op!
Tante Abby! Tante Martha!
Er Teddy oppe ovenpå? Hvorfor har du dit fine tøj på?
Du milde himmel! Hvad er det der?
- Den voksfigur? - Det er din bror Jonathan.
- Og det er dr. Einstein. - I måtte jo ikke lukke nogen ind!
Hvem sagde du?
- Jeg er kommet hjem, Mortimer. - Hvabehar?
- Jeg er kommet hjem, Mortimer. - Hvad ... Den kan tale!
Ja, jeg kan tale. Mortimer, har du glemt -
- hvad jeg gjorde ved dig, når du var bundet til sengestolpen?
Nålene under dine negle?
Mortimer, han ...
- Det var som ...! Det er Jonathan. - Det glæder mig, du kan huske mig.
Hvor skulle jeg kunne glemme dig? Har du fået det fjæs i Hollywood?
Nu må I drenge ikke skændes igen, straks I ser hinanden.
Vi har indbudt Jonathan og dr. Einstein til at blive her ... Bare i nat.
Nej, jeg bliver her i nat. Jeg bliver her fra nu af.
Så der er ikke plads til flere. Øjeblik, skat.
Tag den lille gnom med dig og hum dig! Er Teddy ovenpå?
Hr. Brewster, vi fylder ikke ret meget. Johnny kan sove på sofaen -
- og jeg på vinduesbænken.
Vinduesbænken? Ikke tale om.
Jeg sover på vinduesbænken.
Fra nu af sover jeg på vinduesbænken.
Hør her, Jonathan. Her er ti dollars, gå ud og hjemsøg et hotel.
Du ved, hvad jeg gør ved folk, der koster rundt med mig.
Johnny! Hr. Spenalzo.
Hvad skal der ske med hr. Spenalzo?
Vi kan ikke lade ham ligge i vinduesbænken, Johnny.
Jeg aner ikke, hvor hr. Spenalzo er.
- Hvem er denne hr. Spenalzo? - En af vores venner.
- Ikke flere venner! Ud med jer! - Det er i orden, Johnny.
Mens vi pakker, forklarer jeg dig det.
Dig tager jeg mig af om lidt, Mortimer.
Fyren har været væk i tyve år. Og så kommer han hjem i aften!
Hej, Elaine, hvad laver du her?
- Hvad er der, skat? - Jeg var nær blevet myrdet.
- Tante Abby! Tante Martha! - Nej, nej!
- Det var Jonathan. - Han troede, det var en tyv.
Det er meget værre. Han er psykopat.
- Mortimer, jeg er bange for ham. - Nu er jeg her jo.
Vi blev gift i dag og skulle på bryllupsrejse!
Din bror vil kvæle mig, taxien venter, og nu vil du sove på vinduesbænken!
Vindues ... Witherspoon! Skat, smut hellere hjem.
Vær nu sød og gå hjem.
- Må jeg få Happy Dale 270? - Hørte du ikke, hvad jeg sagde?
- Din egen bror ville kvæle mig. - Det her er vigtigt!
Hr. Witherspoon? Det er Mortimer Brewster.
Ja, hr. Brewster. Jeg forstår ikke, hvad De siger.
- Han ville myrde mig! - Jeg kan ikke høre noget.
Jeg har papirerne. De må hente min bror omgående.
De har vel både Deres brors og lægens underskrift?
- Lægen? Jeg har glemt lægen. - Mortimer ...
Ti dog stille. Jeg må have fat i lægen. Hallo, hvilken slags læge?
Send du din bryllupsrejse, din ring-
-din taxi, din vinduesbænk til Niagara.
Tusind tak, skat. Kan De ikke bare komme?
Så skaffer jeg både Teddys og lægens underskrift ... Elaine!
Kom med det samme. Elaine! Hvad går der af hende?
Elaine!
Lad mig sidde lidt ned og tænke.
Læge, Teddy, underskrift ...
Og Hoskins!
I guder! Der ligger en anden!
Tante Abby, tante Martha! Kom herind.
- Vi er lige ved at ... - Nej, nu!
Hvad er der? Hvor er Elaine?
- I lovede, ikke at lukke nogen ind. - Jonathan gik selv ind.
Ikke Jonathan eller dr. Einstein. Hvem er dét i vinduesbænken?
- Det er jo hr. Hoskins. - Det er ikke hr. Hoskins!
Hvem kan det være?
- Har du aldrig set ham før? - Nej, så sandelig.
Det er vel nok kønt. Alle tror, de bare kan gå lige ind.
Det er jo endnu en af jeres herrer. Det ved du godt.
Hvor kan du sige det, Mortimer? Den mand er en svindler.
Og hvis han tror, han skal begraves i vores kælder, må han tro om igen.
Du indrømmede, du lagde hr. Hoskins i vinduesbænken.
Den mand kan ikke have fået ideen fra hr. Hoskins. Hvor er hr. Hoski ...
- Han er nok taget til Panama. - Har I begravet ham?
Nej, han venter dernede. Vi har ikke haft et øjeblik, siden Jonathan kom.
Jonathan ...
Vi har altid drømt om en dobbeltbegravelse.
Men jeg vil ikke holde bisættelse for en vildfremmed.
Der ligger tolv mænd i kælderen. Og du indrømmede, I forgav dem.
Ja, det gjorde jeg. Men jeg synker ikke som dybt som til at lyve. Martha!
Mortimer, jeg har besluttet, vi bliver her.
Jeg har også besluttet, at du går. Nu!
Jeg gider ikke diskutere det med dig.
Går du selv, eller skal jeg smide dig ud?
Jeg har ført et mærkeligt liv.
Martha, kom og se, hvad der ligger i vinduesbænken.
Nej, tante Abby ...
Jonathan, lad tante Martha se, hvad der ligger i bænken.
Tante Abby, jeg skylder dig en undskyldning.
Og jeg har godt nyt. Jonathan rejser.
Og han tager dr. Einstein og deres kolde ven med.
Jonathan, du er min bror. Du er en Brewster.
Jeg giver dig chancen for at komme væk og tage beviset med dig.
Nå?
Så må jeg ringe efter politiet.
Lad telefonen være! Det kan gå dig, ligesom det gik hr. Spenalzo.
- Spenalzo? - Jeg vidste, han var udlænding!
Læg den telefon, Mortimer.
Jeg så lys og var bange for, De var syge. Åh, De har gæster.
- Så går jeg igen. - Nej, kom indenfor.
Ja, kom ind, hr. O'Hara. Det er vores nevø Mortimer.
Og det er vores anden nevø, Jonathan.
- Har jeg ikke set et billede af Dem? - Det tror jeg ikke.
- Jeg må videre. - Bliv dog, til min bror er gået.
Jeg skal ringe ind, hr. Brew ... Forfatteren og teateranmelderen?
Sikke et held. Jeg er dramatiker. Jeg er i gang med et skuespil nu.
Der kan man bare se. Måske kan jeg hjælpe Dem.
Vil De? Jeg har gode ideer, men jeg kan ikke stave dem.
Jeg kan stave til alt muligt. Lad os gå ud i køkkenet.
Kan I ikke smøre en sandwich til O'Hara?
- Kan De spise i køkkenet? - Hvor skulle man ellers spise?
Nu holder jeg O'Hara hen, mens I tre forsvinder.
Er I ikke væk om fem minutter, præsenterer jeg O'Hara for Spenalzo.
- Mit skuespil ... - Kommer straks!
Af sted med jer! Alle tre!
Den sag mellem min bror og mig må have en ende.
Vi har problemer nok i forvejen. Lad os nu gå.
Vi går ingen steder. Vi sover her i huset.
Med en panser i køkkenet og Spenalzo i vinduesbænken?
Han har ikke andet på os. Vi smider Spenalzo ud i bugten.
Så kommer vi tilbage, og prøver han på noget ...
Det er et fint arrangement. Vi kan tjene en formue.
To gamle damer som facade, kun Mortimer står i vejen.
- Jeg har aldrig kunnet lide Mortimer. - Tag det roligt, Johnny.
Når jeg har sat mig noget i hovedet ...
Ja, så går du fra forstanden. Brooklyn er ikke noget for dig ...
Gem instrumenterne i kælderen. Skynd dig lidt.
Hr. Brewster, De kender ikke Brooklyn.
- Min mor var skuespillerinde. - Med papir?
Selvfølgelig! Hun var min mor. Peaches La Tour hed hun.
- Johnny, skynd dig at komme! - Hvad er der?
Du ved hullet i kælderen? Der er fuldt hus!
- Jeg har arbejdet på det i 12 år. - Hold fast! Jeg er straks tilbage.
- Jeg kunne godt lide 1. akt. - De har ikke hørt 1. akt ...
Sagde jeg ikke ... Jonathan!
- Jonathan! - Ja, Mortimer.
Sagde jeg ikke, I skulle forsvinde?
- Vi går ingen steder. - Nej.
Pas dig selv. I er selv ude om det.
Betjent O'Hara!
Fortæller du, hvad der er i bænken, siger jeg, hvad der er i kælderen.
Der ligger en ældre herre, som virker temmelig død.
- Hvad lavede du i kælderen? - Hvad laver han i kælderen?
- Hvad vil du nu sige til O'Hara? - Tanterne vil gerne høre resten.
De skulle jo ringe til stationen.
- Nej, De skal høre det hele. - Det er ikke noget for de to der.
- For lavpandede? - Lad os finde et sted at være alene.
- Jeg kommer senere. - Hvad med baglokalet hos Kelly's?
Et rigtigt kunstnersted. Vi mødes på Kelly's.
Hvorfor går I ikke ned i kælderen?
- Ja, lad os det. - Nej, Kelly's er meget mere litterær.
Begyndelsen er bare helt vild. Lægen kommer ind ...
Lægen! Gå nu ud og ring. Vi ses.
Nu brænder De mig vel ikke af? Det er et fantastisk skuespil ...
Læge ... læge ... Hvor er papirerne?
I tror, I har krammet på mig. I tror ikke -
- jeg tør fortælle politiet om Spenalzo på grund af Hoskins.
Men når Spenalzo ... lægen ... har skrevet under, blæser jeg på ham.
Hoskins altså. Det skulle I også gøre med Spenalzo.
- Hvor skal du hen? - Til lægen ...
Når jeg kommer igen, er I væk. Vent på mig!
- Vi skal nok vente på ham. - Han havde dårlig samvittighed!
Nu kan vi begynde på begravelsen, Martha.
Vi syntes, vi hørte jer gå.
Det Gud forbyde, det var bare Mortimer.
Apropos begravelse, tante Martha, laver du kaffe -
- mens vi bærer hr. Spenalzo ned i kælderen?
Nej, Jonathan, I må tage ham med.
En af Mortimers venner venter på ham dernede.
- En af Mortimers venner? - Tag fødderne, doktor.
Hr. Spenalzo og han skal nok enes. De er begge døde!
Han må mene hr. Hoskins.
- I ved altså, hvad der er dernede. - Selvfølgelig.
Men det er ikke Mortimers ven. Det er en af vore herrer.
Og vi vil ingen fremmede have begravet i vores kælder.
- Men hr. Hoskins ... - Han er ikke fremmed.
Og der er ikke plads. Kælderen er propfuld allerede.
- Med hvad? - Der er tolv grave dernede nu.
- Tolv grave? - Så vi har selv brug for pladsen.
- Har du og tante Martha myrdet ... - Myrdet? Absolut ikke.
- Det hører til vores velgørenhed. - Det er ren barmhjertighed.
Så du kan bare fjerne din hr. Spenalzo.
Har I gjort alt det her i huset-
-og begravet dem i kælderen?
Herligt, Johnny!
Vi er blevet jaget verden over. De bliver her i Brooklyn.
Og de har klaret sig præcis lige så godt som du.
Du har tolv, de har tolv.
- Jeg har tretten! - Nej, Johnny, tolv. Du må ikke prale.
Tretten! Der er hr. Spenalzo og den første i London -
- to i Johannesburg, én i Sydney, én i Melbourne, to i San Francisco ...
- En i Phoenix, Arizona ... - Phoenix?
På tankstationen!
Tre i Chicago og én i South Bend. Det bliver tretten.
- Han døde af lungebetændelse. - Kun fordi jeg skød ham.
Du kan ikke regne ham med. Du har tolv, og de har tolv.
De gamle damer er lige så dygtige som du.
Nå, så det er de?
Det skal vi snart få klaret. Jeg behøver bare én til.
Bare én til!
Og jeg har stærkt på fornemmelsen, hvem det er.
Det var heldigt, jeg traf Dem hjemme, dr. Gilchrist.
Undskyld, jeg trak Dem ud af sengen. Men kun De kan hjælpe mig.
Teddys trompetstød er ikke nok til en tvangsindlæggelse.
Bare tal med ham, så bliver De overbevist ...
- Der ryger Hoskins! - Hvem?
De må hellere vente her.
Så henter jeg Teddy. Af hensyn til de gamle damer.
- Vent her. - På kirkegården? Allehelgensaften?
Spøgelserne kommer ikke frem før midnat.
Hyg Dem. Hiv en gravsten op.
- 22,50! - Den klæ'r Dem.
Ikke habitten! Taxameteret!
Klæ'r Dem! 22,50!
- Gav De ham en kanonsalut? - Ja, med lyddæmper på.
- 5 dask mere, og den er Deres! - Nej tak, jeg kan ikke passe den.
- Hr. præsident! Må jeg præsent ... - Dr. Livingstone!
- Dr. Livingstone? - Ja, det formoder han.
Hr. præsident, doktoren vil gerne tale med Dem.
Velkommen til Washington.
Arlington er smuk på denne årstid, ikke sandt?
Det var det. Nu kan jeg hvile mig lidt.
Så vidt så godt.
Ikke så godt.
- Elsker du mig eller ej? - Elaine, hvor kan du spørge?
Selvfølgelig elsker jeg dig.
Hvorfor har du så behandlet mig sådan?
Elaine, jeg elsker dig så højt -
- at jeg ikke kan gennemføre vort ægteskab.
- Er du pludselig blevet gal? - Nej, men det kan ikke vare længe.
Du vil da ikke føde børn med tre hoveder, vel?
Eller føre hus i en gummicelle?
- Hvad mener du? - Det ved jeg ikke rigtig.
Jeg skulle nok have fortalt dig det før, men ...
Der er sindssyge i familien.
Galoperende sindssyge!
- Bare fordi Teddy er lidt mærkelig. - Nej, det er længe før Teddy.
Allerede den første Brewster, der kom over med Mayflower.
Du ved nok, indianerne skalperede nybyggerne, ikke?
- Han skalperede indianerne! - Skat, det var dengang.
Ja, jeg stiller op for tredje gang. Men jeg bliver ikke valgt.
Og så er det slut med Roosevelt'erne. Men hvis nationen insisterer ...
Det beviser ikke noget. Dine tanter er jo også Brewstere.
Og de er de sødeste, mest normale mennesker, jeg kender.
De har nu også deres særheder.
Okay, de er skøre, og du er skør. Jeg elsker dig, som du er.
Jeg er også skør. Kys mig nu.
Nej ...
Farvel, hr. ambassadør.
De er altid velkommen i Det hvide Hus.
Papirerne! Jeg vil tvangsindlægge ham hvor som helst.
- Jeg er blevet ambassadør i Bolivia. - Der ser De selv.
Pyt med det. Bare skriv under.
Jeg skal lære dig, hvis hus det er!
Du kan lige så godt lade være, for det bliver lavet om!
Tænk, at begrave en hæderlig metodist sammen med en udlænding.
- Mortimer, hvad laver du? - Skaffer papirer. Hvor er Teddy?
Hvorfor styrter du rundt og skaffer papirer lige nu?
Martha og jeg går til politiet.
- I kan ikke gå til politiet! - Ved du, hvad Jonathan gør?
Han lægger hr. Hoskins og hr. Spenalzo sammen.
Nu er det hele i orden. Så glat som en skovsø.
Præsidenten bliver stolt af sin Panama-kanal.
Nu skal det gøre godt at komme i seng.
- Vi har ikke lukket et øje i 48 timer. - Du glemmer ...
Er Jonathan og hr. Spenalzo ikke ude i morgen tidlig, går vi til politiet.
- Jeg skal nok få dem ud! - Så får du din bryllupsgave.
Ja, ja, men ikke noget politi! Gå nu i seng!
Og tag det tøj af. I ligner to Sorte Enker!
Min bror Mortimer!
- Jeg hørte ham lige deroppe. - Nej, jeg er træt.
Du glemmer, jeg skal operere dit ansigt i morgen.
Det skal du også, doktor.
- Men i nat ordner vi Mortimer. - Ikke i nat, Johnny. Jeg er så søvnig.
- I morgen eller i overmorgen, ikke? - Se på mig, doktor.
Du kan godt se, det skal gøres, ikke?
Jo, jeg kender det udtryk.
Det er lidt sent at opløse vort makkerskab.
Jamen, så gør vi det. Men den hurtige måde, ikke?
- Det hurtige knæk som i London! - Nej, det her kræver noget særligt.
- Måske Melbourne-metoden ... - Nej, ikke Melbourne-metoden!
To timer! Og da det var overstået -
- var fyren i London præcis lige så død som fyren i Melbourne.
- Nej, hr. præsident! - Jeg må rådspørge regeringen.
- Jamen, det er hemmeligt. - En hemmelig proklamation?
- Ja, vi skal narre den anden fyr. - Hvem er den anden fyr?
- Det er hemmeligheden. - Vældig smart.
Men en hemmelig proklamation må underskrives i hemmelighed.
- Jeg må skifte til underskrivningstøj. - Det har De allerede på.
Ja, det har jeg jo også. Vent her.
- Hr. Brewster! - Er her mus?
- Hr. Brewster ... - Hold fingrene væk.
Tak, hr. præsident.
Det lettede. Nu trænger jeg til en drink.
- De må ud af huset. - Tal lidt højere.
- Johnny er i ondt lune. De må væk. - De underspiller. Jeg kan intet høre.
Hold dog op. Hvad vil De, dokt ... Er De virkelig læge?
- Ja, Heidelberg 1919. - Hvorfra kender De så Jonathan?
Det fortæller jeg senere. De må bare ud af huset.
Lad dog være!
De må væk. Når Johnny er i det humør, er han en ren psykopat.
Og så sker der frygtelige ting. De må væk.
Jeg skal nok klare Jonathan. Bare De klarer Dem selv.
Smut nu, lille ven. Hvad er det?
- Nej, min snaps! - Den kan jeg godt bruge.
Det er kun for teateranmeldere. Gå nu, før der sker ting og sager.
Hr. Brewster! De er nygift. De har en sød lille kone, der venter.
Vil De ikke nok gå?
Gud i himlen! Hvad har jeg gjort? Lærer De aldrig af de stykker, De ser?
Tal ikke teater nu. Jeg er mere optaget af dr. Witherspoon.
- På scenen spiller de dog fornuftige. - Nå, så det tror De?
- Hellige enfold! - Så hør lige her.
Når De kommer ud af fængslet, så kør direkte til Garrick Teatret.
Det stykke er så dårligt, at det sikkert går endnu, når De bliver løsladt.
En af personerne ved, at der er mordere i huset.
Han bliver endda advaret. Men går han? Nej, han bliver.
Han er ikke engang klog nok til at være bange, at være på vagt.
Morderen beder ham endda sætte sig. Og hvad gør han?
Han sætter sig! Han trækker selv en stol frem og sætter sig.
Han sidder bare og venter på at blive kneblet og bundet.
Og hvad tror De, de brugte til at binde ham med? Gardinsnoren!
Gardinsnoren? Så han ikke, han tog den?
Nej, fjolset har ryggen til morderen. Han behøver bare se sig om. Men nej!
Forstår De, broder Heidelberg -
- i skuespil eller på film ser eller hører en fyr aldrig noget.
- Men hvad gør han da? - Fjolset sidder der bare.
Og han skal forestille at være kvik. Men se engang!
Han sidder der og venter på at blive kneblet og bundet.
Den idiot!
De havde ret. Den fyr var ikke særlig kvik.
Ja, Mortimer. Jeg har været væk i tyve år.
Man aldrig var du ude af mine tanker, kære bror.
I Melbourne drømte jeg om dig en nat.
Jo mere du kæmper, Mortimer, des mere kværker du dig selv.
Senere vil du måske betragte det som en velsignelse.
Nu, doktor ...
- Nu skrider vi til værket. - Johnny, den hurtige måde.
Det skal være en kunstnerisk præstation, doktor.
Vi optræder jo dog for en fremtrædende anmelder. Doktor!
Så lad os få det overstået.
Men jeg kan ikke se uden en lille én.
- Tag dig sammen. - Det kan jeg ikke uden en lille én.
Kan du huske, da vi kom? Der var noget vin.
De tog den væk. Hvor stillede de den hen?
Johnny, jeg har fundet noget vin. Jeg deler med dig.
Vi tager begge to en dram, før vi opererer.
Jeg er lykkelig over, vi ikke skal operere uden en dram.
Doktor! Et øjeblik.
Har du glemt dine manerer?
Ja, Mortimer. Det er dig, der har bragt mig tilbage til Brooklyn.
Vi drikker din skål. Doktor, skål for min kære døde bror.
Skål!
- Den idiot bliver den næste! - Nej, ikke Teddy.
Ham kommer vi til. Nu har vi travlt. Den hurtige måde!
Ja, hvis det skal være, så helst den hurtige måde.
Væk med det.
- Nu blæste obersten igen trompet. - Vi skal nok tage den fra ham.
Jeg må hellere selv tale med ham. Hvor er lyset?
Halløj! De brændte mig af.
Jeg har ventet over en time på Kelly's.
Hvad er der sket med ham?
Han forklarede et skuespil, han så forleden.
- Og sådan gik det en mand i stykket. - Skete det i et skuespil, De så?
Man kan da heller ikke stole på nogen mere.
Det er tyvstjålet fra mit skuespil. I 2. akt, lige før ...
Nej, jeg tager det helt forfra.
Nåh, ja.
Nej!
De skal høre plottet.
Min mor sidder ved spejlet.
Døren går op, og en mand med sort overskæg kommer ind.
Han siger: Frøken Peaches La Tour! Vil De gifte Dem med mig?
Det er 1. scene. Min mor siger ikke, at de er gift. Det er overraskelsen.
Sikke et plot! Så går der 25 år.
I mellemtiden er jeg vokset op til et pragteksemplar -
- og er blevet en af New Yorks bedste politibetjente.
Jeg jager forbryderne, lidet anende, at en skurk truer mig med en lang kniv.
Jeg er i livsfare!
Fængende, ikke? Det kan jeg se på Deres øjne.
Men De har ikke hørt det bedste. Pludselig opstår der brand!
Og hvem står i spidsen for brandfolkene?
Borgmester Fiorello La Guardia!
- Hvad er der med ham? - Deres stykke slog ham vist ud.
- Jeg kunne vældig godt lide det. - Det går nok over hans forstand.
Hvor har jeg set det ansigt før?
Sceneskift! Der er drejescene. Jeg går min runde -
- da det viser sig, at ham, jeg forfølger, faktisk forfølger mig.
Ingen må komme ind. Jeg vil overliste ham.
- Der er et tomt hus på hjørnet ... - Johnny, strisserne!
Jeg trækker skyderen, stiller mig op ad væggen og siger: Kom ind!
G'aften, gutter.
- Hvad fanden foregår der? - Det er jo Mortimer Brewster.
- Han hjælper mig med mit skuespil. - Og så måtte du binde ham?
O'Hara, meld dig på stationen. Hele styrken leder efter dig.
- Er det derfor, I kommer? - Nej, de gamle damer får en bøde.
Obersten blæste trompet igen.
Naboerne kimer os ned. Kommissæren er på krigsstien.
- Hvem pokker er det? - Det er hr. Brewsters bror.
Nå, så han er hjemme igen. Giv mig Mac.
En køn suppedas. Du skulle have ringet for længst.
- Jeg må hellere sige, du er her. - Var det så dårligt?
Sig, kommissæren kan aflyse den store jagt. Vi har fundet ham.
Hos Brewsters.
Skal vi tage ham med? Nå, så beholder vi ham her.
- Kommissæren er på vej. - Jeg er nok blevet angivet.
Ja, ja! Nu har I mig.
Og I og min bror, stikkeren, vil nok dele dusøren.
- Men nu skal jeg angive nogen. - Øjeblik, hr. Brewster.
I tror, mine tanter er et par søde gamle damer.
Der ligger 13 lig begravet i kælderen.
Pas på, hvad De siger. Deres tanter er vores venner.
Bare rolig, hr. Brewster. Ham ordner jeg.
Kom med ned i kælderen. 13 lig! Jeg kan vise, hvor de er begravet.
- Gå med han derned, O'Hara. - Ja, kom.
Jeg har ikke lyst til at gå med ham i kælderen.
Gå ned med ham!
Rolig, hr. Brewster. De får resten af mit skuespil senere.
- Gå nu med ham. - Skal jeg? Han ligner Boris Karloff.
Pas på, Pat!
Slås bare videre.
Så er det nok. Forsvind, alle sammen.
Det var sådan en dejlig dag.
Jeg tog bare over broen til Brooklyn. Utroligt!
Tag jer ikke af mig.
- Det her kan du bruge i 3. akt. - Jeg har noget meget bedre ...
Vi ses!
Papirerne er skrevet under. Jeg er ligeglad. Slås I bare videre.
Withersp ... Jeg må hellere høre, om Witherspoon er taget af sted.
Telefonen, tak!
Jeg skal nok få jer. Jeg hader strissere. I kan vente jer.
Lidt højere. Tak.
- Lad hellere være. - Giv ham, Pat!
Det virker ikke ... Og dog!
Gid jeg kunne slappe sådan af.
- Witherspoon! - Kom ind.
Hvad er der sket? Sagde jeg ikke, jeg selv ville klare det?
- Vi handlede i selvforsvar. - Gjorde han modstand?
Det er ikke ham med hornet, men hans bror. Han ville myrde O'Hara.
Jeg sagde bare, han lignede Boris Karloff.
Vend ham om!
- Jeg forestiller mig, han er efterlyst. - Nå, så det forestiller De Dem?
Gider I ikke engang se på opslagstavlerne på stationen?
Ja, han er efterlyst. I Indiana! Stukket af fra en forvaringsanstalt.
- Han sad på livstid. - Min bror!
Sådan lød signalementet netop. Han ligner Karloff.
- Hvorfor slog I ham ud? - Han fablede om 13 lig i kælderen.
Og så falder det jer ikke ind, at han kommer fra en galeanstalt!
- Jeg skulle have ringet, men ... - Hvor har De været hele aftenen?
Jeg har skrevet et skuespil sammen med Mortimer Brewster.
Nu får De god tid til Deres skuespil. De er suspenderet. Af sted!
Frisk ham op ude i køkkenet, så jeg kan afhøre ham.
Hans kammerat er også efterlyst.
I 48 timer har jeg jagtet de fyre.
Brooklyn er godt tjent med sådan nogle fladpander som jer!
At falde for en historie om 13 lig i kælderen!
Der ER 13 lig i kælderen.
- Hvem er De? - Præsident Roosevelt.
- Hvem er det? - Det er ham, der blæser trompet.
Goddag, hr. oberst.
De har blæst i trompet for sidste gang.
- Få ham ud herfra. - Endnu et offer for gul feber?
Alle ligene i kælderen er ofre for gul feber.
Nej, han her er spion. Vi tog ham ved Det hvide Hus.
Væk ham. Jeg vil afhøre ham.
- Afhøring af spioner er min afdeling. - Pas Dem selv.
De glemmer, at som præsident er jeg også leder af Secret Service.
- Hvem er De? - Normalt er jeg Mortimer Brewster.
- Men jeg er ikke helt mig selv i dag. - Nå, hans bror. Nu ingen protester.
Slet ingen protester. Lige et øjeblik. Se her.
Teddy skal til Happy Dale i aften. Jeg venter bare på hr. Witherspoon.
Bare han kommer væk. Han skræmmer naboerne med sin trompet.
Og den skøre historie om 13 lig, der er begra ...
Jeg har ikke sovet i 48 timer. Jeg tror snart på hvad som helst.
- Det kender jeg ... - Folk er dumme nok til at tro på det.
Sidste år gik der rygter om et mord i Greenpoint.
Jeg måtte grave 12 tønde land op. De papirer duer ikke!
Han underskriver sig Theodore Roosevelt.
- Er Deres taxi optaget. - Ja, og jeg bliver ruineret.
Hr. Witherspoon fra Happy Dale. Jeg skal hente hr. Brewster.
Kan De køre os tilbage til sanatoriet?
Jeg vidste, det ville ende med en galeanstalt!
Vi foretrækker at kalde det hvilehjem.
Hr. Brewster!
Det er hr. Witherspoon.
Hvis nu spionen stjæler dokumentet og ser navnet Theodore Roosevelt?
- Tænk på nationens sikkerhed. - Nej, det er et kneb.
- Nu er han klar til at tale. - Jeg kommer.
Hør nu her. Navnet Brewster er en kode for Roosevelt.
Tag sidste stavelse væk. Hvad har De så?
- Brus! - Og er det, De bruser?
- Min rose! - Og hvor går De på jagt i Afrika?
- På velt'en. - Sådan! Rosevelt.
Genialt. Kodeafdelingen er dygtig.
Gør det lige igen.
Giv mig pennen.
- Det er sjovt. - Nu mangler jeg kun Witherspoon.
Hr. Witherspoon, hvor er jeg glad for at se Dem.
Nu tager De Dem godt af Teddy på Happy Dale, ikke?
Og ikke nogen sygebil?
Aldrig. Vi bruger altid taxi. Jeg har én derude.
De sørger personligt for, Teddy bliver lykkelig på Happy Dale.
Han skal nok blive lykkelig. Af og til misunder jeg ligefrem vore patienter.
- Ja, jeg har aldrig været der ... - Men man ved aldrig.
Jeg er virkelig glad i aften.
Jeg har aldrig mødt en teateranmelder.
Jeg har noget her, så De kan se vores linie på Happy Dale.
- En brochure? - Nej, et skuespil, jeg har skrevet.
En dramatisering af forskellige episoder på Happy Dale.
Hr. kommissær!
De må læse det nøje og være lige så kritisk, De vil.
Hr. kommissær. Det er hr. Witherspoon.
Ja, han skal nok blive lykkelig på Happy Dale. Kom, min ven.
De tager fejl. Det er kommissær Rooney.
Politiet?
Papirerne er skrevet under. De kan godt tage ham med.
- Jeg er på mit kontor. - Hr. præsident, jeg har godt nyt.
Deres embedsperiode er ovre.
- Er det den 4. marts? - Så godt som.
Nu skal jeg jo på safari i Afrika.
Jeg må straks gøre mig klar.
Prøver han at rykke ind i Det hvide Hus, før jeg er ude?
- Hvem, hr. præsident? - Taft!
Nej, det er hr. Witherspoon, din guide i Afrika.
Fortræffeligt! Vent her, så henter jeg mit udstyr.
- En lykkelig mand! - Farvel, tante Abby og tante Martha.
Nu tager jeg til Afrika. Herligt, ikke?
Angrib!
- Jeg har klaret det. - Men kæreste dog!
Happy Dale er fuldt af trapper!
- Er De kommet for at møde Teddy? - Nej, for at hente ham.
- Teddy har blæst på trompet igen. - Nej, han kan ikke tage af sted nu.
Vi lover at tage hans trompet. Vi vil ikke skilles fra Teddy.
- Beklager! - Mortimer, hvor kan du tillade det?
Hr. Brewster har intet at sige. Men det har loven.
Teddy har selv skrevet under. Han skal væk.
- Hvis han skal rejse, så vil vi også. - Ja, så må De tage os med.
- Ja, hvorfor ikke? - Det er desværre udelukket.
Vi modtager ikke normale på Happy Dale.
De to små normale personer forsvinder vel i mængden.
Nej, det er for farligt. Splid, jalousi ...
Lad os nu være fornuftige. Jeg spilder tiden.
Der er stadig uopklarede mord i Brooklyn.
Det er ikke bare hans trompet. Naboerne er bange for ham.
Det ender med, de kræver Deres kælder gravet op.
Teddy går og siger, der ligger 13 lig dernede.
Der ligger 13 lig i vores kælder.
- Hvabehar? - Ja, bare spørg vores nevø Mortimer.
Angrib!
Mortimer, du ved udmærket godt, at der ligger 13 lig i vores kælder.
Ja, der er 13 lig i kælderen.
Og hundredvis oppe på loftet, hr. kommissær.
- Hvad skal det betyde? - Tag Dem ikke af Mortimer.
- Han har været lidt sær hele dagen. - Jeg ved snart ikke, hvad der er sært.
Jeg må kigge på den kælder.
Jeg tager mine lig ned fra loftet, og De tager Deres fra kælderen.
Og så samler vi dem og sender dem til Happy Dale.
De behøver ikke grave. Alle gravene er afmærket.
- Vi lægger blomster på hver søndag. - Og jeg sætter neonlys på mine.
Tal dem efter munden ...
Der er én dernede, en hr. Spenalzo -
- som ikke hører til her. Han må flyttes.
Men de andre 12 er vores herrer.
De vil synes bedre om mine. Ingen af mine er herrer.
- Tag Dem ikke af ham. - Han er blevet gift i dag.
Der er et Happy Dale langt, langt borte ...
- Ja, ja. - Han fangede den. Utroligt.
- De kan nok finde plads til damerne. - Kun damerne?
Kun damerne!
- Så må de naturligvis meldes. - Teddy meldte sig selv.
De skal bare skrive under.
Hvis vi kan komme med Teddy, skriver vi under.
- Hvor papirerne? - De er her.
Det ordner De.
Jeg går ud og taler med spionen. Måske forstår jeg bedre ham.
- 13 lig i kælderen! - De damer, skriv under her.
Jeg glæder mig til at komme væk. Kvarteret er så forandret.
Ja, især efter at de har vundet det lokale mesterskab.
Der er desværre noget, vi har overset.
Vi er nødt til at have en læges underskrift.
En læge ... Dr. Einstein! Kom her og skriv under.
- Kom her, dr. Einstein. - En læge?
Ja, dr. Einstein var lige ved at operere mig for lidt siden. Kom her.
Bare skriv under her, doktor.
- Var De ved at gå? - Skal De ikke vente på Jonathan?
Jeg tror ikke, vi skal samme sted.
Hallo, Mac? Vi har taget ham, der er efterlyst i Indiana.
Vi har et signalement af hans medskyldige. Læs det lige op.
Cirka 40? 1,60 m? 63 kg?
Udstående øjne?
Taler med tysk accent. Udgiver sig for læge. Tak for det.
Alt er i orden. Lægen her har skrevet under.
Tak, doktor. De har gjort Brooklyn en stor tjeneste.
Dr. Einstein!
- Og så De, hr. Witherspoon ... - Nej, De er hr. Witherspoon.
- Det smitter vist. Det er Deres tur. - Næ, ingen numre.
De skal skrive under som nærmeste pårørende.
Det kunne De jo bare sige. Jeg er helt forvirret.
Hr. Witherport!
- Spoon! - Skal ske!
Kom op og pak mit grej.
- Grej? - Ja, han er jo præsident.
Og tag min trompet med.
Præsident!
Gå ikke til angreb!
Mortimer! Der er noget, der bekymrer os dybt.
Lille skat, du skal ikke være bekymret.
Også mig, Mortimer.
I bliver meget lykkelige på Happy Dale.
Vi er netop så lykkelige for det hele. Der skulle nødig gå noget galt.
Mortimer, tror du, De undersøger underskrifterne?
Nej, de kontrollerer ikke dr. Einstein.
Det er ikke hans underskrift, men din.
Du skrev jo under som nærmeste pårørende.
- Hvad er der i vejen med det? - Martha, du må fortælle det.
Min dreng, du er ikke en ægte Brewster.
Din mor kom i huset her, og du blev født tre måneder efter.
Hun var så sød og en god kokkepige. Vi ville ikke miste hende.
Så bror giftede sig med hende. Din rigtige far var også kok.
Han var køkkenchef på et fragtskib.
Vil det sige, jeg ikke er en Brewster?
Du skal ikke være ked af det.
Og det gør nok ingen forskel for Elaine.
Elaine! Kan du høre mig? Jeg er ikke en ægte Brewster.
Jeg er søn af en søulk!
Mortimer!
Mortimer! Det passer! Jeg har selv set det!
Jeg så alle 13 lig ...
- Hvad er det for et skrigeri? - Det er langt over hendes sengetid.
- Farvel! - Farvel, skat.
- Hvad går det ud på? - De skal på bryllupsrejse.
De får en flyvende start.
Nu ejer De snart to taxier. Taxameteret!
Åh, Mortimer!
Åh, Mortimer ...
Vi skal til Niagara. Skaf mig en vogn, kære.
Ja, skat. Hr. Brewster!
Nej, jeg er ikke en Brewster. Jeg er søn af en søulk.
Angrib!
Jeg er ikke taxichauffør. Jeg er en kaffekande.