Varmt, varmt, varmt.
Jeg husker at mamma alltid ba meg om
å fortelle henne historier.
Jeg skjønte aldri hvorfor.
Kanskje de fikk henne til å smile.
Fikk henne til å glemme alt.
Her kommer hun!
Honnør.
Først langt senere innså jeg at historiene hun ba meg fortelle,
ikke hadde noe med henne å gjøre.
Jeg innså at de viktigste historiene vi må fortelle,
er dem vi forteller til oss selv.
Er du klar?
- Bø! - Å, jøye meg! Så skummelt!
Hei, bamse, jeg har en samtale her.
Abrakadabra!
Så fantastisk, Bea!
- Ha det, bestemor. - Ha det. Glad i deg.
FANTASIVENNER
Jeg vet ikke om du så ham, skatt. Kom. Han hjelper meg å parkere iblant.
Vi var heldige som fant parkeringsplass, sent på ettermiddagen er det ofte fullt.
Da må jeg kjøre rundt kvartalet
og er heldig hvis jeg finner en plass.
Du store min.
De trappene!
Altså
Sånn.
Jaha, her er vi.
Kom inn. Ja, kom inn.
Det er stort sett som før, tror jeg.
Bortsett fra
Sto den sofaen her forrige gang?
Jeg tror ikke det.
Sånn.
Jeg vet ikke hvorfor jeg spør deg, for du var bare så høy.
Jeg har vært og handlet, for
Ja, er du sulten? Altså, hvis du
Greit. Bare si fra hvis du blir sulten, for kjøkkenet er her.
Ja vel. Nå
Og her har vi rene sengeklær. Og så klart rene håndklær på stolen.
Og her borte har vi noe som du kanskje husker.
Jeg har tatt vare på alle tegningene du laget sommeren du var her.
Jeg klarte knapt å få med meg alt som foregikk i det lille hodet ditt.
Bestemor?
Jeg er tolv år.
Jeg driver ikke med sånt lenger.
Selvsagt ikke.
Jeg skal bare legge alt dette
her inne.
Greit.
Sånn.
Vi får vel dra, for faren din venter på deg.
Og du vil sikkert spise med ham.
Du kan få litt nå om du er sulten. Har du lyst på noe?
Hvor er nøklene mine?
Jeg la dem her et sted.
Nøkler.
Jeg kommer om litt.
SMIL
- Hvordan har du det? - Bra.
Jeg varsler legen, så går han gjennom alt.
Si at jeg er her. Vi tar det derfra.
Hvordan kom du inn hit?
Beklager.
Jeg orker ikke å danse.
Men skulle vi danset, hadde vi gjort det ordentlig.
Vil du det?
Ok, hun vil danse. Kom igjen. Vi gjør det.
To, tre, fir', fem, seks.
Ja, du klarer det.
Kjør. Ja. Sånn, ja.
Hva? Stor avslutning! Kom igjen, jenta mi!
Vi har ikke øvd.
- Takk, dommere. Vær snille. - Ja!
Applausen holder meg ung.
Bea, dette er Janet. Janet, min datter Bea.
Hyggelig å treffe deg.
Faren din har fortalt mye om deg.
Hyggelig å møte deg også.
- Hva gir de deg? - Det der?
Magi.
Dere skal få være alene. Har du lyst på noe, Bea?
- Vil du ha noe? - Ellers takk.
Bare en burger til meg. Ekstra ost, bacon. Kolesterolmat.
- Pappa. - Ja?
Ok. Hun har rett. Brokkoli.
Bare brokkoli.
Og vann, kanskje. Beklager, hun pleier å være festligere.
Hvordan gikk turen hit?
Beklager at jeg ikke kunne hente deg.
- Men Harriet måtte øve, og hun er en diva. - Pappa.
Du behøver ikke å gjøre dette.
Hva da?
Behandle meg som et barn.
Livet behøver ikke å være gøy bestandig. Skjønner du?
Ja, det er sant.
Veldig sant.
Men vi kan jo forsøke likevel.
Vet du hva?
Du har rett.
Iblant er ikke livet gøy.
Som det å komme tilbake hit.
Det minner oss om mamma, ikke sant?
Og kanskje gjør det at du bekymrer deg for at det kan skje igjen.
Men den gode nyheten er:
Jeg ikke er mamma.
Jeg er ikke syk.
Jeg er bare skadet.
Og jeg kan bli reparert.
Se på meg.
Det er et enkelt inngrep.
Og jeg blir bra igjen.
Jeg lover.
Ok.
Men du må love meg noe.
At du ikke blir værende her.
At du kommer deg ut
og har det gøy.
Du må jo innrømme
at det kommer til å bli litt av en historie.
Hva da?
Tiden i New York?
Barndommen.
- Du og jeg kan ta en tur senere. - Gjerne det.
Det er lenge siden vi har kjørt en tur. Du er veldig snill, Veta.
Glem ikke å vente på meg, Elwood. Jeg kommer straks.
Ja vel, føl deg som hjemme, Harvey.
Sånn. Greit?
Veta vil snakke med oss.
Kjørte Canada på tvers på rullebrett på 11 måneder
og samlet inn 14 millioner dollar for hjertesykdommer.
Han reiste mer enn 8000 km
Hallo?
Hva? Kan du
Jøye meg.
Ikke bra.
Og hun følger etter.
Hei!
Jøye meg. Nei.
Bli der!
- Vent! - Jøye meg.
Så mange trapper. Så mange trapper!
- Jeg tror hun fulgte etter meg. - Hva mener du? Når?
- Nå nettopp. - Hva mener du med "nå"?
Ja, nå nettopp. Nå. For jeg tror hun
- Jeg tror hun så meg. - Hva?
Rett i øynene. Smakk!
Og så løping, og så trapper.
Men hun er der, og hun kommer.
Og hun er større, og hun er raskere.
Og jeg tror hun
Hallo?
Gå, er du snill.
Jeg
Jeg prøvde bare å hilse på jenta di.
Det er ingen jente her. Gå, er du snill.
Ok.
Jeg flyttet nylig inn nede.
Og jeg har ingen å snakke med.
Hvem
- Hvem er du? - Unnskyld, jeg bare
Det er deg.
Du bør gå ned igjen. Det er for sent for å være her oppe.
Ja vel, frue.
Harvey!
Harvey?
Hei!
Hei.
Er de til meg?
Nei, de er til pappa.
Bare tulla.
Skal vi spille sjakk?
TV-en er ødelagt.
Unnskyld?
Det går bra. Det er ikke din skyld.
Det er derfor mamma ga meg sjakk.
Dam.
Hva skjedde?
Jeg falt.
Jeg faller ofte.
Denne gangen brakk jeg beinet og coxxyx?
Cozzyx? Nei, covzyx?
Cozmokyx?
Altså, jeg brakk rumpa mi.
Og armen? Hvor falt du ned fra?
- Forskjellige ulykker. - Greit.
Jeg heter Benjamin.
- Jeg heter Bea. - Kult.
Hva står B-en for?
Ingenting. Det var mamma som kalte meg Bea.
Jeg liker det. Bare B.
- Det var hyggelig å hilse på deg. - I like måte.
Du vet hvor du finner meg!
Stakk av Ikke si det til Janet.
- Lykke til med å være voksen! - Pappa
Hallo.
Du må gi deg.
Aldri.
Jøye meg. Så mange trapper!
Vi må gå nå.
- Jeg går ingen steder. Jeg har helt i - Det er han.
Hjelpe meg.
Det er siste gang jeg gjør dette. Aldri mer.
Min feil? Lar du bildene ligge framme, finner han dem.
Jeg skyldte ikke på deg.
- Spar meg. - Unnskyld.
Jeg ville aldri
For det første er han for stor. Og for det andre: alt det andre!
Han er enorm. Hvordan kom han seg dit?
Nydelig hus.
- Se for deg En dag. - Andre etasje.
Hvordan kom han seg opp dit?
- Ok, gå rundt - Bare gå!
Du er så uhøflig.
Blue!
Blue?
Nå er det nok.
Jeg lover deg,
hvis du ikke svarer meg nå,
blir det å forsvinne det minste
Hei.
Jaha, ser man det.
Ok, jeg vet hvordan det ser ut.
Men sannheten er at hun elsker meg!
Vi har det kjempefint!
Jaså? Jeg hørte at hun gråt en time.
Gi deg. En time virker bitte litt overdrevet.
Vet du hvor vanskelig det er å gråte en time?
Ta tingene dine. Vi skal gå.
Nei, nei!
Ikke ta meg med. Dette er den rette.
Hun passer perfekt. Jeg lover.
Har du snakket med henne?
Nei. Det var vanskelig siden hun gråt sånn.
Nettopp. Og det er ikke bra.
- Så hun deg? - Det var like før.
- Like før? - Helt klart!
Jeg kan nesten garantere det.
Tror jeg.
Hva skjedde?
Jo, hun la den nifse dokka til sengs.
Hun stoppet opp. Hun tittet opp.
Hun følte helt klart noe.
Så jeg gikk langsomt bort til henne.
Og da jeg nærmet meg, så
- Vent. - Jeg
Hva gjør du?
Nei, Blue. Ikke gjør det. La være, ok?
Blue. Du
Jeg kommer ikke til å snakke med deg igjen hvis du gjør det.
Ikke gjør det. Nei. Vær så snill.
Nei!
- La oss leke igjen! - Herlig. Ja!
Hei.
Jøye meg.
Jeg ville ikke gjort det.
- Hva var det? - Jeg bytter bare plate!
Han blir så gretten når folk rører tingene hans.
Ikke rør noe!
Hører du?
Hvem er du?
Hva mener du? Jeg Jeg er Blue.
Men du er lilla.
Jo, han var fargeblind, så
Hvem da?
Ungen min! Husker du ikke?
- Hva? - Hjelpe meg, Blue.
Selvsagt husker hun ikke. Hun tror du skal spise henne.
Beklager på hans vegne.
Selv om han er en søt løs kanon, så er han fortsatt en løs kanon.
Tusen takk!
Bare hyggelig.
Kan du løfte gjesten vår opp fra gulvet, er du snill?
Slik, ja. Stor finger.
Strålende. Utmerket, Blue.
Skal vi starte forfra? Hvordan vil du ha teen din?
Jeg drikker ikke te.
Hva slags jente drikker ikke te?
Du er ikke til hjelp!
- Jeg heter Blossom, og du har møtt Blue. - Jeg igjen.
- Og det - Hun vet hvem jeg er.
Vi
Vi har møttes før.
Det er en god stund siden du Siden du var her sist.
Forrige gang jeg så deg, var du
mindre.
Hva er det som foregår?
Ja, et forståelig spørsmål med tanke på
Hei!
- "Hei"? - Ja, hei.
Skal vi forklare alt sammen nå, med en rosa sløyfe på?
- Vi må jo forsøke. - Unnskyld meg.
Kan du slutte å dytte på henne?
Unnskyld. Men det er bare så artig!
- Hva da? - At du er tilbake!
Blue! Det holder. Hysj.
Hva er det?
Hva er det med "ikke rør tingene mine" du ikke forstår?
Kutt ut! De sto alfabetisk!
- Sa du - Og etter farge.
Ungen din?
Ja. Han heter Jeremy.
Hjelpes. La meg høre mer om Jeremy.
Så det huset vi besøkte i kveld,
var Jeremy sitt?
Nei, det var noe annet. Det var en potensiell kandidat.
Og det kunne ha gått bra, hadde det ikke vært for du-vet-hvem.
Vet du hva? Gjør det selv.
Jeg orker ikke dette.
Jeg orker ikke noe av dette.
Ok.
Det har vært litt av en dag for ham.
Men du
Du har sikkert spørsmål.
Fins det flere av dere?
Si nei!
Ja.
Å ja! Mange flere!
Nesten alle unger har en. Hadde en.
Hadde hva?
En venn.
En fantasivenn?
FV. Vi sier FV.
Skjønner? Fantasi-venn.
Men også venn med fantasien. For tenk om! Da er alt mulig!
Au! Ok, la oss ikke gå for fort frem.
Øynene hennes ser ut som de skal smelte.
Så
Hva skjedde i kveld?
Det var et omplasseringsforsøk hos en ny unge.
Vi har startet en ny virksomhet.
"Vi"?
Han.
Hva slags virksomhet?
Et slags bemanningsbyrå. For å hjelpe FV-er å finne nye unger.
Nye unger?
Hva skjedde med din?
Han ble stor.
- Han behøver meg ikke lenger. - Ikke det?
Noe så trist.
Si heller skremmende.
Å nei.
- For hvis han ikke behøver meg - Blue.
Ser han meg ikke.
Blue, her borte.
- Og hvis han ikke ser meg - Se på meg.
Da kan man ikke annet enn å forsvinne!
Blue.
Glade tanker!
Kaffe og croissanter.
- Bra, bra. - Kaffe og croissanter.
- Ok.
- Kaffe og croissanter. - Det har vært litt mye.
Ja, det er mye.
- For alle sammen. Vi bør gi oss nå. - Hun takler det bra.
- Tusen takk. - Bare hyggelig.
Jeg syns det er for mye. Og ikke minst for sent.
Ingen av oss vil være på feil side av den døren
når den nifse heksa kommer.
Du bør gå.
Kom igjen, Cal, hun er bare en unge.
Jeg er ikke en unge.
Nettopp.
Farvel.
Du skremte meg.
- God morgen. - God morgen.
Du er på vei ut.
Jeg har laget pannekaker.
Jøye meg. De sitter visst fast i pannen.
Jeg har frokostblanding og grapefrukt.
Jeg er ikke så sulten.
Si fra hvis du får lyst på noe.
- Det skal jeg. - Fint.
Jøye meg.
Er det noe mat her?
Ja visst. Hva har du lyst på? Ordentlig mat?
Eller søppelmat? Ja.
Det er en automat nede til høyre i korridoren.
Tenk å møte deg her.
Hva driver du med? Kom deg opp!
Skulle gjerne ha gjort det, men beina har sovnet.
Hjelpe meg.
Ok, gi meg hånden.
Gi meg hånden din.
Ok, kom igjen.
- Kom igjen! - Ikke.
- Reis deg opp. - Ok, vent.
Ok.
Du er sterk!
En gang til?
Ok, opp.
Opp.
Er dette et hotell?
- Hva gjør du her? - Hva gjør du her?
Besøker pappa!
Å ja. Pappaen din har et skadet hjerte?
Det må være skummelt.
Hva? Nei, det er det ikke.
Hva gjør du her? Ingen må se meg snakke med deg.
Hvorfor ikke?
Fordi det er virkelige mennesker her. Da ser jeg gæren ut.
Gi deg. Du er bare en unge.
Hei!
Hvem snakker du med?
Ok
Lukk opp!
Lukk opp! Jeg har
greia di.
- Hva er du? - En FV.
Jeg vet det. Men hva?
Jeg vet ikke.
På tide!
Det er deg.
Hallo!
- Jeg vil at det skal slutte. - Så fryktelig. Jeg lager te.
Hun sa jo at hun ikke
Glem det.
Hva skal slutte?
Alt dette. Jeg behøver det ikke.
Nei, men det er ikke sånn det fungerer.
Hva da? Hva skjer med meg?
- Du er den utvalgte. - Nei. Ikke gi henne komplekser.
Hun er jo litt av et fyrverkeri fra før.
Utvalgt?
- Dette er en forbannelse. - Nå har du skjønt det.
Nei! Du kan utrette så mye bra. Du kan redde oss alle!
Alle hvem?
Og ikke si FV-er.
Du bør la ham få si det, ellers kan hodet hans eksplodere.
Greit.
FV-er!
Takk.
Hvordan kan jeg hjelpe dem?
- Det kan du ikke. - Jo, det kan hun.
Det vi ønsker oss aller mest, er å være hos ungene våre.
Men ungene våre De har glemt oss.
Så vi behøver nye.
Du kan hjelpe oss å finne dem.
Som jeg pleier å si:
"Det er bedre å ha en ny unge enn å ikke ha noen en unge."
Det har han aldri sagt.
Men har tenkt det.
Så jeg skal hjelpe deg å plassere dem hos nye unger?
Er det alt?
Så blir alt som før?
Vær forsiktig med hva du ønsker deg.
GODE MINNER PENSJONISTHJEM
- Da vil jeg treffe dem. - Hvem?
Alle FV-ene du prøver å omplassere.
Det er umulig.
- Hvorfor det? - Fordi
- Jeg kan ikke ta deg med til - Hvor?
Ingen steder.
Du trenger hjelp.
Du aner ikke hvor rett du har i det.
Men ikke slik du tror.
Du vet tydeligvis ikke hvordan du skal få til denne omplasseringen.
Jaså?
Jeg kan hjelpe deg.
Hvordan?
Jeg er jo en unge.
Ja
Nettopp.
- Hva skal vi? - Skaffe hjelp.
Fra hvem?
Fra en som er bedre kvalifisert.
For dette er langt over mitt lønnstrinn.
Det er veldig snilt av deg, forresten.
- Hva da? - Å hjelpe dem på denne måten.
Jeg har faktisk ikke noe valg. De drar aldri.
Hvor lenge har du sett dem?
Så lenge jeg kan huske.
Hvor bor de?
"Bor" er et relativt begrep, men vanligvis der det er unger, eller har vært.
Er det
magisk?
- Hva? - Stedet vi skal til.
Det var det før.
Her skal vi av.
Vent, jeg har vært her før.
Jaså?
Ja, mamma tok meg med hit en gang.
Nå begynner du å huske, hva?
Vent.
Bor det FV-er her?
Håper det.
Men det er låst.
Du skal få litt tid til å fundere på det. Vent her. Jeg skal hente en nøkkel.
Skal jeg være igjen alene?
Du er aldri alene. Jeg trodde du hadde skjønt det nå.
GODE MINNER PENSJONISTHJEM
Sikker på at du vil dette?
Ja.
For ingen aner hvem som er bak den døren i dag.
Er noen av dem skumle?
Verre enn det.
Desperate.
Vicki. Hvordan står det til? Ny parfyme? Det lukter
Ok. Grenser, ja.
Jeg skal møte Il Capitano. Ja, den gode gamle bjørnen.
Ok.
Følg med.
Bodde datteren din i morens hus?
Så høyt.
Og du brukte kontoene hennes.
Mannen din sier at datteren deres ikke bodde
Hei!
Skynd deg! Kom nå.
Hvorfor står denne her?
Hei, Todd!
Ok, vi begynner slik vi alltid gjør. Pust dypt inn.
Og ut.
Og inn.
Og ut.
Nydelig.
Hvem vil begynne?
Jeg har
Forrige uke hadde jeg det ganske bra.
Og denne uka vet jeg ikke hva som skjedde!
- Så så. - Jeg går i stykker!
På'n igjen.
Få på fiolinmusikken. Ikke sant, Terry?
- Gi deg. - Ted, du vet hun er en bratsj.
Lite snilt. Det der hjelper jo ingen.
Folkens.
Vi må gå vekk fra narrativet om at ungene våre valgte å glemme oss.
De opplever noe som får dem til å glemme.
Skulle ønske jeg fikk se ham en gang til.
Skulle ønske jeg fikk fortalt ham at jeg er her!
At jeg alltid har vært her!
Hei, hei, hei! Ikke på kappa.
Det er skadelig.
Det går bra. Vi tørker det opp.
Hør her, doktor, jeg betaler masse gryn, og den slimballen bruker opp tida.
Doktor, jeg har et spørsmål: Kan det hende at unger er grusomme?
Jøss. Er det en unge?
- Hva? - Jøye meg!
Hvordan ser huden ut?
Hvordan føles den?
Reflekterer huden lys?
Eller ikke? Ja.
- Hei. - Judith, du kan kle på deg.
Vi tar fem minutter
Hei, Cal. Du skylder meg 20 spenn fra skumpartyet.
Ja.
Vi skulle aldri snakke om det med ord.
Jeg må finne noen, men på en diskré måte.
- Hei. - Hei.
Hei.
- Er det - Nei.
- Jo. - Oi.
Jeg må treffe Lewis. Hvor er Lewis?
Ja, greit. Jeg tror han skulle til bassenget.
Bassenget, ok. Gå, gå.
Ja, greit. Fint det. Lykke til!
Nei, folkens, dette har vi snakket om.
Det er ikke mat. Det er kunst.
Hvordan går det? Begynner angeren å boble i halsen?
- Hei, Cal! - Hjelpes, Cos!
- Hvem er jenta? - Er du sprø?
- Hei, klumpen. - Hun er en venn!
- Hva slags venn? - Hei!
- Du er lavere enn du ser ut. - Hei!
- Jeg finner det ut. - Å?
Samme det.
Mysifistisk!
Ikke rart jeg bor alene.
Keith!
Hva slags unge lager en usynlig FV?
- Lå han på gulvet? - Hvem vet?
Ned og opp,
og ned og opp.
Bøy knærne, damer!
- Er jeg rød? - Ja.
Takk og pris!
Kom.
Lewis? Det er en her du må hilse på.
Hallo, Elizabeth.
Veldig hyggelig å treffe deg.
Takk.
Har han vist deg rundt?
På en måte.
Og hva syns du?
Ikke helt som jeg hadde forventet.
Mhm.
Hun vil hjelpe til med omplasseringene.
Mhm.
Lewis er 93.
Han startet dette stedet. Han kan lære deg alt.
- Ikke sant, Lewis? - Calvin.
Han har ikke alltid vært slik.
- Ikke? - Nei.
Gamle Calvin her pleide å være klovn. Har han fortalt deg det?
Nei.
Det er sant.
Før alt dette var hans eneste oppgave i livet å få deg til å smile.
Men ikke nå lenger.
Greit.
Dere har visst alt under kontroll. Han lærer deg opp.
Du må kanskje vokse en bil eller noe.
Vet du, hvis han ikke skal gi deg en omvisning,
så kan jo du gi ham en.
Unnskyld, hva?
Dette stedet kan være hva du enn vil.
Alt som må til, er litt fantasi.
Nei Nei. Ikke gjør det.
Vis oss hvordan det så ut i hodet ditt.
Sånn, ja.
Nei.
Hva skjer?
Ingenting, Matt. Bare gå inn igjen. Sånn, ja.
Hva driver du med, Prosit? Hjelp meg.
Det skjer noe!
Det skjer ingenting!
Ja!
- Gå inn. - Nei! Jeg vil se!
Nei, jeg vil se!
Gå inn!
Oi!
Du store! Det ser ut som en drøm!
Du store! Er det bassenget?
Oi, fint!
Hei.
Beklager.
Cal?
Går det bra?
Hvor kom du fra?
Nei, ikke frukten!
En vandrende palett nærmer seg.
Rolig.
Din tosk! Pokker ta deg!
Hvor har du vært? Du skulle vært her for fem minutter siden!
- Det er din tur! - Hva?
Skynd deg, kom deg på!
Kom igjen!
Takk.
Vi setter i gang.
Se deg for!
Se hvem som er tilbake.
- Du er tilbake. - Alt bra med ham?
Det var gøy.
- Du ser ikke ut. - Vondt i stumpen?
Sa du G-4? Jeg har bingo!
Det var det rareste jobbintervjuet jeg har vært på.
Bra! Fint at du morer deg.
Så er vi kolleger nå?
Nå tar vi det litt med ro, hva?
Keith!
Ses i morgen.
Vet du hva ingen forteller om sykehus?
De har ikke noe bra lesestoff.
Hvordan går det med historien din?
Jeg har ikke tid til det.
Jeg har fått meg jobb.
Ok.
Jeg får vel ikke stille noen spørsmål?
- Nei. - Fortsett sånn.
Ser du?
Alt håp er ikke ute.
Hei!
Har du superhørsel, eller?
Nei, jeg ventet på deg.
TV-en er fortsatt i ustand.
De burde reparere den.
Jeg tror mamma har en finger med i spillet.
- Moren din? - Ja.
Hun sier at skjermer gjør hjernen min til grøt.
Kanskje hun ødela den?
Vet du hva? Jeg har fått meg jobb.
Oi! I en iskremkiosk, eller?
Det er mer som et bemanningsbyrå.
Uansett hva det er, er du sikkert kjempedyktig. Lykke til!
Takk.
- Du. - Ja?
Har du noen gang hatt en fantasivenn?
Niks.
Lyst på en?
Gjerne!
Han er åtte eller ni, så vi kan gå etter hobby.
- Oi. - Flott.
Se om noen har erfaring med magi eller fantasi.
Lykke til!
Fantasi er som Pandoras eske.
- Kanskje ungen likte superhelter. - Ja, hans.
- Eller kunst. - Jepp. Elsker kunst.
- Eller TV. - Jeg sier det ikke igjen.
Ta på deg bukse, du skremmer alle.
Bukse
- Hvordan føles det? - Bra.
- Føler du deg bra? - Ja. Etter forholdene.
Vær så god. Nå starter vi.
Send dem inn.
Ok, skal jeg bare sette meg her? Greit, ok.
- Supert. Hei. - Hei.
Hei! Jøye meg!
Dette er så spennende!
Hva heter du?
Jeg heter Ally.
Sunny.
Andromedus den tredje, sønn av
Steven.
Pop. Fordi iblant, når jeg blir nervøs
Hjelpe meg.
Ikke vær nervøs. Dette går bra.
Så snill hun er.
Navnet til jenta mi var Tabitha.
Hun kalte meg Hjørdis, fordi
Fordi jeg er en enhjørning!
Unnskyld. Jeg er så nervøs!
Hvor er du fra?
Egentlig? Philadelphia.
DeKalb. Illinois.
Spokane.
New Jersey. Ingen kommentarer, takk.
Hovedsakelig RadioShack.
Skal vi se Vi flyttet inn i 83. Nei. 84? Det var tøft.
FAMILIEN FLYTTET
Altså, tøft.
Poughkeepsie? Kom igjen, pappa.
Kunne like gjerne flyttet til månen, ikke sant?
Det er ikke morsomt.
Er du klar?
For hva?
Hva som helst.
Vi hadde forestillinger hver dag.
Iblant flere forestillinger.
De bygget på meg og bygget om på meg. Skjønner dere?
Men jeg fikk aldri laserøyne.
Jeg skal innrømme at det var slitsomt, for det var det,
men når alt kommer til alt, var det å høre publikum juble
Jøss!
Onklene
Onklene var de beste.
Ok, jeg har masse venner her.
Fortell meg hvem av dem du ser.
Greit.
Ok, ser du han der?
Niks.
Ikke noe?
- Det går bra. - Hvem er han der?
Ingenting?
Det jeg slet mest med, var kanskje leggetid.
Mamma forsto ikke. Altså
Jeg skal fortelle dere noe om mørket.
Alle unger er mørkredde. Alle sammen!
Selv om de ikke sier det. Og hvorfor det?
For de nattlampene hjelper ikke! Det er derfor.
NAVN: ALLY FORMÅL: BESKYTTELSE
Jo da, mamma, du har en jobb å gjøre. Supert. La meg spørre om noe.
Men når ungen må legge seg, hvem skal da passe på Poughkeepsie?
Ser du denne fyren?
Ok. Sånn!
- Niks. - Hva sa du?
Spør ham igjen.
- Ikke? - Niks.
Jeg fikser det. Nei, jeg fikser det!
Mamma sa at for mye godteri ikke er bra for magen, men jeg sa
Jøye meg.
Oi. Jeg smaker det i øynene.
Unnskyld.
Kjenner dere ikke det i øynene?
Jeg finner hvem som helst. Hvor som helst!
Ikke! Ok, ok.
Men hvor kommer du fra?
Det sier jeg ikke til deg.
Det sier han ikke til deg.
NAVN: COSMO STED: UKJENT
Tusen takk, sir.
Pen, men dum.
Har ham i munnen.
Du virker grei, så jeg skal være ærlig.
I starten tenkte jeg:
"Hva om han laget meg som en metafor?
Det er jo mulig at han er ekte geni, sant?"
Feil.
Det var Arizona, og han var bare tørst.
NAVN: IS FORMÅL: TØRST
Ikke Ikke se ham inn i øyet.
- Hvilket av dem? - Det vet du godt.
Og jeg vil bare si: Takk for at dere gjør dette.
Det betyr kjempemye for alle sammen.
Niks.
Jeg tror ikke han vet hva han vil ha. Hva vil du ha?
Hvem er neste?
Keith!
- Nei. - Samme her.
- Ja, han er bare forvirrende. - Keith er håpløs.
Favorittmaten hans var croissanter.
Og det var nesten juks,
for foreldrene hans hadde et bakeri i første etasje.
Så det var jo beleilig!
Så vi spiste masse croissanter.
Og brød. Masse karbohydrater.
Ikke pasta, interessant nok.
Men alt annet de laget, var en deilig duftfest.
- Hei! - Nei!
Hei!
Ok, dere så Så dere det?
Det der er livet mitt i et nøtteskall!
Niks.
Noen flere?
Nei.
Det gikk ikke.
Beklager.
Det går bra. Jeg har jo deg!
Å være opprømt er slitsomt!
Ok, nå får vi deg til sengs.
Nå, hvordan gikk det?
Det gikk ikke.
Jaha.
Det var kanskje ikke meningen.
De bruker så mye tid på å finne en ny unge
at de slutter å lete etter den gamle.
Men ungene deres har blitt store.
De har ikke bruk for dem lenger.
Alle unger behøver fantasivennen sin.
Og særlig når de blir store.
Men de har glemt dem.
Ingenting du er glad i, blir noen gang glemt.
Du kan alltid gå tilbake.
Hvordan?
Minner.
De lever evig. Inne i hjertet ditt.
Iblant må du bare finne ut hvordan du inviterer dem ut.
For meg er det lukten av sjøen.
Eller lyden av skritt på strandpromenaden.
Og så
er det bare å lukke øynene.
Så kommer alt strømmende tilbake.
Skal vi?
Trodde du aldri skulle spørre.
Vent på meg!
Hei!
Ikke så verst, hva?
- Herlig. Se her. - Å, du store!
- Er det en blomst? - Så søt.
Min tur! Jeg vil smake!
Takk, min herre.
Se her!
De ser gode ut.
Beste kvelden i mitt liv!
Oi! Se på meg!
Fremad, kjære venner!
- Fantastisk! - Kan jeg få en slikk?
Leggetid. Sov nå. Du har en stor dag i morgen.
Hva skjer i morgen?
Gi deg nå.
Aldri.
For der var jeg og tok min siste svømmetur før jeg dro til flyplassen.
Vanligvis går man opp sånn. Man bare Og opp med bena.
Men nå var benet mitt var brukket.
Vil du ha mer?
Jeg visste ikke hvilken smak du liker,
- så jeg kjøpte alt mulig. - Det var godt.
Bra gjort.
Fint.
Greit.
Bestemor?
Får jeg spørre deg om noe?
Ja visst. Hva som helst.
Hva ville du bli
da du var liten?
Jaha.
Hva? Hjelpes.
Det var et godt spørsmål.
Jo, jeg
Jeg drømte alltid om å bli danser.
Er det sant?
Ikke se så paff ut. Bestefaren din syntes at jeg var skjønn.
- Så han deg danse? - Ja visst!
Jeg har noe her.
Å ja. Du store min.
Det er bestemoren din.
Så vakker du er.
Han syntes i hvert fall det.
Jeg skalv faktisk i buksene den dagen. Eller i skjørtet.
- Gjorde du? - Ja.
Det var den viktigste dagen i mitt liv,
for det var bare seks skoler som ble valgt ut til å opptre
på den andre siden av elven i et vakkert lite teater.
Og jeg kan fremdeles huske
knirkingen fra tregulvet.
Og musikken som kom rullende fra orkesteret, som en bølge.
Og støvet som viste seg i lyset idet det svevde ned.
Det fikk det til å føles som om jeg var i en drøm.
Så hva skjedde?
Kjære deg, jeg vokste opp.
For høy.
For keitete.
Og for gammel.
Oppriktig talt, hvem vil se en gammel kvinne danse?
Nå Har du lyst på dessert?
Jeg har iskrem. Jeg tror i hvert fall det.
Hvis det ikke er is på den, da.
Hvorfor legger det seg is på iskrem?
Savnet du oss?
Er hun her?
- Hvem? - Blossom.
Å, hei. Jeg har bare laget nok til to.
Jeg skal lage mer.
Du er hennes.
Er dette en gåte? Jeg elsker gåter.
Bestemoren min. Du er hennes FV.
Ja, selvfølgelig er jeg det.
Fandenivoldsk stil, bedårende aksent.
Overraskende at du ikke skjønte det.
Kom da.
Hun er nede. Hun vil ikke tro det.
Bea, vi har prøvd det.
Jeg har vært nede hos henne hver dag.
Jeg leser med henne, ser TV med henne. Jeg var der da hun drev med pilates.
Hun så meg ikke.
Det er ingenting å gjøre hvis de ikke husker dem.
Da må vi hjelpe henne.
Elizabeth.
Bea!
Hva driver du med?
SPARTAKUS
Hva driver vi med det? Dette er tåpelig.
Hva i all verden holder du på med?
Bea?
Hjelpe meg, hvor har du vært?
Er det ditt rom? Liker det. Gammeldags. Jeg fant ham. Jobber i byen.
Jeg kan finne hvem som helst, hvor som helst!
Lykke til, vesla. Nå er det opp til deg.
Mysifistisk!
Håper det går.
TOPPHEMMELIG
Det står at vi skal til neste kvartal.
Vi må skynde oss.
Ok, bare for å oppsummere: Skal vi faktisk treffe ham?
- Ja! - Ok.
Oi. Altså treffe ham nå.
Ikke i dette tempoet.
Ok, men altså, hvordan vet vi at det er han?
Alt står i mappa.
Jepp, det er han. Jøye meg.
Oi. Jeg er ikke klar for dette. Jeg tror jeg blir kvalm.
- Ser du ham? - Han er på farten. Kom!
- Hvor? - Kom igjen! Tempo!
Jeg skulle hatt dress!
Neste!
Oi.
Han ser
flott ut!
Oi! Se på ham!
Så sprek!
Han pleide å se ut mer som meg.
Han har visst gjort noe med håret.
Jeg tror det er svette.
Jeg er så rørt!
Nå har vi sjansen.
Ok. Du må gå inn.
Vent, hva?
Jeg kan ikke gå inn alene.
Bli med ham.
Nei, det går ikke. Offentlige toaletter er ikke det verste jeg vet
Vær så snill.
Men de er på topp én.
Der gikk hun. Inn med deg.
"Tjue prosent av tredje kvartal neste år"
"Tjue prosent av tredje kvartal neste år. Hvordan er det mulig, lurer dere."
"Hvordan er det mulig"
Ta deg sammen, mann.
Nå!
Nå gjelder det.
"Tjue prosent i tredje kvartal neste år."
"Hvordan vet jeg at det er mulig?
Hvordan vet jeg at det er mulig?"
Du klarer det.
Ok? Det går bra.
Ikke gråt.
Ikke gråt, er du snill.
Kom igjen. Se på meg!
Ikke gråt.
Kom igjen.
Kom igjen, kom igjen.
Jøye meg.
Hvordan gikk det? Hjelpe meg!
Kom!
Jeg tabba meg ut.
Æsj. Kom nå.
Jøye meg, skjer det nå?
- Cal, forsvinner jeg? - Det er neppe sånn det funker.
Oi! Jeg tror jeg må kaste opp.
Jaha
Vi prøvde iallfall.
Det gikk ikke.
Jeg skjønner ikke. De sto like ved hverandre.
Ja, jeg må kaste opp. Eller spise noe. Enten eller.
Kanskje det var feil stemning. Musikken var forferdelig.
Ja, jeg må helt klart spise noe.
Jeg er skrubbsulten.
Der har vi det.
Hva da?
Ikke mist ham av syne.
Kan jeg hjelpe deg?
Ja.
Jeg skal levere dette.
NAVN: BLUE FARGE: LILLA
PERSON: JEREMY ? FORELDRENE HADDE BAKERI
Oi.
Mr. Griffith.
Du kan gå inn nå.
Det går bra.
Greit.
Hei, alle sammen. Takk for at jeg fikk komme. Hyggelig å være her.
Jeg tror dette blir bra.
Oi.
Det var bare
Altså, det var helt
GRATTIS
Gratulerer.
Du klarte det.
Vi klarte det.
Vi er gode sammen, ikke sant?
Ja, det er vi.
- Ok. - Hadde du laget armbåndene?
Ja visst. Jeg hadde hele armen full.
Tusen takk.
Hvor har du vært?
Unnskyld, jeg var ute med noen venner.
Kom inn.
Det går bra, bestemor.
Jeg har det bra.
Ikke du.
Faren din.
Han klarer seg nok.
Bare ta det du behøver, så kan vi snakke mer i bilen.
Nøkler. Hvor er nøklene?
Det går ikke.
Jeg klarer det ikke.
Så så.
Det går bra.
Du må hjelpe meg.
Du, jeg er her.
Jeg orker det ikke en gang til.
Hva da?
Å ta farvel.
Ikke gjør det, da.
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Hva skal jeg si til ham?
Bare fortell ham en historie.
Takk.
- Bare vent her et øyeblikk. - Greit. Takk.
Bea.
Faren din har hatt en lang dag.
Han behøver bare litt hvile.
Hei.
Jo
Jeg har arbeidet med den historien.
Og jeg er klar for å fortelle den nå.
Det er en historie om
ei lita jente.
Ei lita jente som var så trist
og så redd
at hun gjorde alt hun kunne for å stenge verden ute.
Slik at hun skulle slippe å føle noe igjen.
Men det gikk ikke.
Det gikk ikke fordi hun hadde en person
En magisk person.
Og uansett hvor mye hun prøvde å skyve alt unna
uansett hvor mye hun prøvde å bli stor
lot han henne ikke gjøre det.
Han bare fortsatte å holde henne.
Hardere og hardere.
Og det pussige er
at det bare er der hun virkelig kjenner seg trygg.
Det er bare der hun ønsker å være.
Så du kan ikke dra din vei.
Jeg er bare en unge.
Vær så snill, pappa.
Vær så snill.
Det var en kjempefin historie.
Hva skjedde så?
Jeg er glad i deg.
Han er våken!
Hei.
Lukk opp.
Hallo?
Hvem er det?
Lukk opp.
Prøver du å gå inn der?
Ja. Vennen min bor der.
Vennen din?
Han hjalp meg, så jeg ville takke ham.
Jeg beklager.
Det er ingen der inne.
Greit.
Jeg tror det var alt.
Du, vi kan komme tilbake hit.
NAVN: BLOSSOM UNGE: MARGARET
FAVORITT: ETTERMIDDAGSTE FORMÅL: DANS
NAVN: LEWIS UNGE: CHARLIE
Har du alt?
Greit, jeg kommer straks.
MAMMA MEG PAPPA
Jeg kom for å si farvel.
Det var deg.
Det har vært deg hele tiden.
Jeg er lei for at jeg ikke husket det før nå.
Du tenker sikkert at
jeg ikke behøver deg lenger.
At jeg har blitt stor.
Så
Jeg måtte komme og fortelle deg
at jeg alltid kommer til å behøve deg.
Og særlig når jeg blir stor.
Alt jeg behøver å gjøre, er å lukke øynene,
så kommer alt strømmende tilbake.
Æsj.
Da jeg var liten,
husker jeg at jeg fortalte en historie.
Og etter hvert som jeg blir eldre, ser jeg meg ofte tilbake
og blir usikker på visse detaljer.
Men hver gang det skjer, minner jeg meg selv om
å puste inn.
Og simpelthen spørre meg selv:
"Tenk om?"
De klarer seg.
Hun klarer seg.
Nå
Skal vi gå inn?
Jøye meg.
Danny, jeg er tilbake!
Du ser flott ut. Stilig skjegg. Hvor gammel er du?
Mysifistisk!
Samme det.
Kom igjen.
Du fikser dette.
Kom igjen.
Hei.
Skal jeg si deg noe? Jeg tror ikke jeg vet hva pizzaboller er.
Jeg burde sagt det tidligere, men
- Er den tung? - Litt.
Er den? Flott. Jeg tar resten.
- Ok? - Ok.
Hei, Keith.
En, to, tre, fire!
Tekst: Magne Taraldsen
TIL MINNE OM VÅR VENN LOUIS GOSSETT JR.