Ms. Cuddington styrer ikke fruen i huset.
Tar De meg til din mann, så blir De det.
Det hadde jeg ikke regnet med.
Lord Davenforth og kjøkkenjenta Anna?
Reine skandalen.
Ja.
Før avskydde jeg slik dritt. Men denne serien elsker jeg.
De visste det på grunn av algoritmen.
-Hva? -Algoritmen.
Alt vi ser havner i en databank-
-så de kan forutse hvilke serier man elsker.
De visste det. Algoritmen gjør at man slipper å tenke.
Matte og data tenker bedre enn vi gjør.
Den har bestemt at vi skal se mer.
Jeg elsker at den gjør det. Deilig å slippe å tenke på det også.
Men jeg tenker på fish and chips.
-Snacksen her duger ikke. -Hvor er Frank?
-Vi trenger noe realt. -Man vil spise britisk.
Purken!
Jeg filmer!
Ro dere ned!
Det står en mann som vil ta selvmord på taket.
Det angår ikke oss!
Politiet skjøtter det, men bli her.
Ingen får gå inn eller ut av eiendommen før det er løst.
Takk.
Vi elsker politiet. Blått er flott.
Dere forstår vel hva dette betyr?
Ingen fish and chips.
INGEN FARE PÅ TAKET
Vi får rapporter om noe som utvikles på Paddy's Pub.
-Det er oss! -Det er vår bar.
En mann ved navn Bryan O'Brien truer med å hoppe fra taket.
Jeg hadde også tatt livet av meg hvis jeg hadde det klovnenavnet.
-Du har et klovnenavn. -Ja visst.
Dette er for seigt. Vi bytter til serien.
Stopp. Han vil hoppe fra vårt tak.
-Skal vi ikke gjøre noe? -Vi?
Politiet skjøtter det jo.
Ja, men hvis han gjør alvor av det
da er det en dødssynd.
Han gjør ingenting. Det er et rop etter hjelp.
Vil han dø, hopper han i et varmt bad og...
Nord, sør.
Han går nedover veien og ikke over gata.
Jeg fatter ikke.
Skjær opp håndleddet med en kniv-
-fra mellomhåndsben til biceps. Full kontakt med arterien.
Du har undersøkt dette.
-Så trist. -Det gjelder ham, ikke meg.
Jaså?
Han gidder ikke å ta livet av seg. Han vil ha oppmerksomhet.
Det samme.
-Han dør ikke av det fallet. -Jo.
Det kan man meget godt gjøre.
Tre etasjer. Enkel vitenskap.
Ikke bland inn vitenskap. Det handler om liv og død.
Det er Guds domene. Ingen vitenskap.
Hva mener du?
Vitenskap og matte fikk jo forutse dine serier.
Hvorfor ikke nå? Tror du på vitenskap eller ikke?
Jeg er amerikaner! Jeg får tro på hva jeg vil når jeg vil.
Du er ingen ekte amerikaner!
Ta det piano. Ro dere ned.
Slutt å være så følsom, Dee.
Jeg vet nok hvordan vi kan løse dette
uten at følelser forstyrrer.
Vi trenger en algoritme.
Vår verden er datadrevet. Ikke sant?
Her er min atferdsalgoritme.
Jaha, ord.
Først "kan han?"
Nei.
"Ville han?"
Og så "bør vi?"
Hold kjeft!
Ingen meninger, takk.
Basert på våre konklusjoner kan vi få et matematisk presist-
-svar på alle spørsmålene våre.
Vi må tenke som en datamaskin.
Som datamaskiner. Nå skjønner jeg.
Vi begynner med "kan han?" Charlie.
Her har jeg en miniatyr av Paddy's Pub.
-Har du hopperen? -Ja da.
-Et egg. -Jøss.
Når han faller, kan vi regne ut hva som skjer med ham.
Han knuses nok.
Han står her og sier: "Jeg er så ulykkelig!"
Hva hadde du sagt, Dee?
Han er nok glad for å hoppe av karusellen.
-Så trist. -Det vet jo du.
Du har tenkt på det.
"Adjø, verden!"
Han brekker nok et bein, men han overlever.
Jeg håpet at hodet skulle eksplodere.
Vi håpet på eksplosjon.
Vi har nok lært oss at den som hopper ikke dør.
Vi kan slappe av.
Tja, et egg, og i nettopp dette tilfellet-
-et hardkokt egg er ikke som et menneskehode.
Det faller ikke likedant.
Du har flere egg.
-Har du noen ukokte? -Nei.
-Jeg fant ingen flere. -Fant? Hva mener du?
-Spiser du opp egget mitt? -Jeg ble sulten.
-Vi fikk ingen mat. -Det var ingen flere i redet.
Redet? Hvor kommer egget fra?
Og hvorfor stjeler du egg ut av reder i trær?
Det var et hull.
-Det er nok et rotteegg. -Fokus!
Dee spiser noe rotte- eller reptilegg.
Vi må ha noe som representerer et menneskehode.
Vi vil se eksplosjon.
Vet dere hva? Jeg kan nok få tak i Franks hemmelige honningmelon.
Hvorfor har han en sånn i safen?
Vet ikke, men klikker om jeg nærmer meg den.
Har han skåret ut en bit og stappet den tilbake?
-Ja, en liten... -Har han sex med den, tro?
Helt klart.
Antakelig.
Hallo?
Vet dere? Det står en fyr på taket på Paddy's.
Han vil hoppe.
Hoppe? Kan han dø fra den høyden?
Jeg vet ikke. Vi har snart et svar på det.
Vi trenger din honningmelon. Vi skal ta en knusetest.
La sakene mine være. Ikke rør melonen min.
Hvorfor har du den i pengeskapet?
-Ligger du med den? -Drit i det!
Drit i det, du!
Jeg må inn.
Dennis rører melonen min.
-Jeg må inn. -Unna.
-Avsperret. Noen har tenkt å hoppe. -Det er min sønn.
Han har tenkt å gjøre noe dumt. Jeg må inn.
Din sønn? Følg med.
Unna.
Da så.
Nå blir det endelig eksplosjon.
Hvis det blir blod, så kan han dø.
Nå skjer det. Fem, fire, tre, to, én!
Cricket?
-Du? -Jeg plukket egg på taket.
Hva i helvete?
Det var tomt i hullet.
Dere har en fyr på taket.
Han vil hoppe.
Hvorfor ødelegge en utmerket honningmelon?
Vi vil vite om han kan dø av fallet.
Neppe. Jeg har ofte falt fra tak og jeg har det fint.
Du er ikke til å stole på som testgruppe.
Du er litt lavere stående.
Hvordan få det inn i algoritmen?
Jeg tar med meg melonen ut.
Det gjør du ikke!
-Snørrvalp. -Ta dop på do eller noe.
Han fikk meg til å innse noe.
Vi har data. Maureen Ponderosa.
Hun døde av et lavere fall.
-Du dyttet henne. -Det har aldri blitt bevist.
Men heldigvis landet hun på hodet.
Eller så fikk han det til å virke sånn.
Han dyttet.
Jeg fulgte bare dere. Dere er gale.
Det handler om hvordan han faller.
Med føttene først brekker han noen bein.
Han overlever. Da er det mer et rop på hjelp. Ja visst, Dee?
Med hodet først dør han, jo.
Kan han dø av å hoppe?
-Ja, med hodet først. -Det avhenger av hvordan han faller.
Men vil han hoppe? Vi må forstå hvordan han tenker.
Da må vi tilbake til algoritmen.
Hvordan kan man liste ut hva noen andre skulle gjøre?
-Hvordan kjenner man en? -Roter gjennom søppelet.
Prater med hans prest. Som man siden ligger med og truer.
Så ber man presten om tilgivelse for at man truet ham.
Nei. Man...
Vi finkjemmer helt enkelt Bryan O'Briens sosiale medier.
Han synes å være en normal fyr.
Han liker å reise.
Mye matbilder.
Det elsker jeg.
Jeg vil vite hva han har spist.
Det er en god påminnelse om mat.
Han har mye å leve for.
-Han spiser mat. -Eller?
Vil han bare at dere tror det?
På overflaten er jo sosiale medier en løgn.
Vi går dypere.
Han har ofte caps og skjorten pakket i buksa.
Ganske barnslig stil.
Han er voksen, men holder fast ved ungdommen.
Kanskje han har farskompleks.
Forlatt. Mishandlet. Og fikk et pussig navn.
Akkurat som Macs pappa.
Navnet mitt er en hyllest.
Til en hamburgerklovn.
Han har nettopp vært på cruise til Alaska.
Han møtte en tøff dame på en konferanse.
Hun presenterte en ny livsstil.
Seiling. Chilenske viner. Spider-Man-tatovering.
-Rumpeslikking. -Hvor fikk du det fra?
Et spesielt glimt i øyet. En gnist.
Ser du slikt i blikket på noen?
-Dee... -Jeg spør.
-Har du slikket rumpe? -Du er for mye i dag.
Jeg sjekket bare. Jeg var bare nysgjerrig.
Kjæresten har forsvunnet.
Hun har nok gjort det slutt. På grunn av faren, alkoholen.
Og på grunn av rumpeslikkingen.
Hun trodde at det var en engangsgreie. Ikke han.
Pent. Du har funnet ham ut.
Hva har vi lært oss i dag?
-At Dee er en snuskete flyfille. -Så snuskete.
-Motbydelig. -Ja visst.
Men også at Bryan O'Brian trolig ville ta livet av seg.
-Nei... -Har din sønn gjort sånn før?
Hæ? Ja, han er helt sinnssyk. En galning.
Han gjør nok noe skikkelig dumt nå.
Jeg må inn. Kanskje det er min feil. Vi har kranglet.
Vi gjør alt vi kan. Vi prøver å snakke med ham.
-Men... -Jackie Denardo fra nyhetene.
Så du er faren. Jeg vil gjerne intervjue deg.
Hva du vil. Sønnen min liker deg, faktisk.
Det ville tirre ham hvis han visste at jeg sto ved de der.
Deg. Deg.
Nå har vi kommet til "bør vi?"
Bør vi blande oss inn?
Er det vår plikt å redde livet hans?
Vi skal nok la politiet skjøtte det.
Han kan jo dø og ville hoppe.
Sjansen for at politiet rekker å stanse ham, er ubetydelig.
Da blir vi kjent som en selvmordsbar.
Bistert. Jeg flytter nok virksomheten.
Du har ingen.
Hvis man hedrer det, da? Ikke bistert. Lekent.
Vi døper drinker etter de som hoppet.
"Siste bestilling".
-"Hoppeshotten". -"Lemon drop".
Nettopp.
-"Cosmo-fall-itan", -Et innested for hoppere.
Vi kan ha bilder av dem og gjøre dem til martyrer.
Og vi har musikk. "Highway to Hell." "Free Fallin'"
Kom igjen.
Vi kan ha noe slags spøkelseshustema.
Ja.
Da får jeg min virksomhet i gang.
Det ville altså lønne seg hvis han hopper ned og dør.
Svaret på spørsmålet om vi bør blande oss inn, er ja.
Hvorfor?
Det gagner oss ikke å stanse ham.
Det sier jeg ikke. Og ikke algoritmen heller.
Han vil jo dø, og det gagner baren om han dør.
Fra et emosjonelt synspunkt føles det som om vi burde redde ham.
Men ifølge algoritmen vinner ingen på det.
Matematisk og vitenskapelig sett-
-skulle han kunne dø, vil dø, og vi bør hjelpe ham med det.
Matte.
Jaha. Det føles likevel litt rart,
men følelser kan ikke måle seg mot fakta.
-Er det sånn? -Følelser forstyrrer.
Det er bare det,
at hvis vi skulle gjøre noe sånt som dette,
hvordan gjør vi det da på riktig måte?
Trengs en ny algoritme for det?
-Jeg kan dytte ham. -Hva sa du?
Jeg dytter ham ned fra taket.
Dette er vanskelig. Hadde du villet si noe til din sønn?
Du kan ikke gjøre som du vil. Det som er mitt er mitt.
Du har ingenting å si. Jeg ligger med den hvis jeg vil.
Knuses den ikke, så ligger jeg med den siden,
for det er min eiendom.
Hva jeg gjør med min eiendom, er min sak.
Beklager at jeg avbryter. Siste nytt. Hopperen kommer ned.
Han vet at hans glemte far er her og vil snakke.
Er jeg glemsk? Ungen er sprø.
Her er kosten, Cricket.
Dytt til ham litt. Ikke bli sett når du begår drapet.
Vi kaller det ikke for drap.
Vi ser det mer analytisk, matematisk. Som å slette.
-I papirkurven. -Det høres bra ut.
Siste nytt. Hopperen hoppet ikke.
Han kommer ned.
Nei, for en svindler. Vi som hadde en så fin plan.
Det blir nok best sånn.
-Ja. -Ikke ifølge algoritmen.
Jeg var ikke komfortabel med det.
Skal vi fortsette å se serien?
Ja.
Hvorfor se på dette? Han hoppet ikke.
En sønn skal bli gjenforent med sin far etter en opprivende dag.
Nå kommer han.
Det er ikke faren min.
-Du var vel faren? -Ikke til den potetsekken.
En misforståelse.
Reporterens meloner distraherte meg.
Apropos sånne, så har jeg en der inne.
Vår tid fra hverandre gjør hjertet mitt kun ømmere.
I nattens mørke...
-Har du fish and chips? -Spist opp.
-Hvor er melonen min? -Vi har den her.
Hvorfor er den så viktig?
Ja, hva er greia?
Det er der jeg gjemmer poten min.
Har du gress i melonen?
I fall snuten skulle snoke.
Man må gjemme dopen på et sted som ikke er mistenkt.
Det er lovlig. Du trenger ikke gjemme det.
-Du slipper å gjemme det. -Siden når da?
-Du står i veien. -Jeg visste ikke det.
Ser dere på den britiske serien? Det er jo rene dritten.
Ifølge algoritmen liker vi den.
Og det gjør ikke jeg. Skjønner dere?
Jeg fatter ikke hva de sier.
Den er kjedelig.
Handlingen er jo absurd.
Jeg kan ikke se på dem.
Rent matematisk skal vi elske serien.
Og vi skulle drepe noen.
Problemet er kanskje at det menneskelige forsvinner.
Ingen vitenskap.
Hvordan var det med melonen?
Du kan nok spise den.
Vi er ferdige.
Jeg anbefaler ikke at du spiser den.
Den er full av sats.
Tekst: Siri-Ann Dønnestad www.sdimedia.com