Det är året 4032.
Människans förstörelse av miljön har skapat evolutionära avvikelser,
känna som abbies
som du regerar över jorden.
En man såg katastrofen komma.
Han skapade en ark för mänskligheten,
och valde ut ett få för att sova
över 2000 år och undkomma mänsklighetens undergång.
Omringade av berg och skyddade med ett elstängsel,
försöker den sista mänskligheten på jorden
att överleva i en stad vid namn Wayward Pines.
Tidigare på Wayward Pines...
-Var är vi? -Du är i Wayward Pines.
Stanna bilen.
Han vill ta in dig och prata igenom detta.
Jag gör vad Pilcher hade gjort.
-Jason! -Vill ni sluta döda, vi är här.
Ta dem.
-Första generationen skadar aldrig-- -Jag skadar dem inte.
-Och Theo? -Han är skicklig. Vi behöver läkare.
Lyssna, Rebecca.
Vi måste ta oss härifrån nu.
Något är inte rätt här.
Tydliga regler, stränga straff.
Tydligt och strängt.
Vad finns på andra sidan stängslet?
Mario! Vad gör du?
Kom tillbaka, Mario!
Vem vill komma med på detta äventyr?
Resan in i framtiden.
Där vi inte bara återuppbygger staden,
utan också mänskligheten.
Ska vi välja de bästa i samhället?
Nej.
De har fått sin chans, och de förstörde nästan planeten.
Istället väljer vi bönderna, lärarna,
läkarna, poliserna,
män och kvinnor som vet hur man arbetar.
För det var så mycket som behövdes göras.
För de som bryter mot reglerna, finns det ingen kompromiss.
De måste möta konsekvenserna för deras agerande offentligt,
för alla att se.
Vart ska de?
Byt kamera.
Här, Mario.
-Vad gör de? -Vi vet inte, sir.
Skicka ut enheter genast.
Gör bilarna redo vid mötesplatsen. Jag är på väg.
-Vi kommer med. -Jason--
Vi klarar oss.
Vi måste se vad som händer.
Stäng av sändningen. Folk får inte få panik.
Ja, sir.
Sätt på det! Min man är där ute.
Vi måste röra på oss.
Tror du det är bättre där ute?
Vi delar på oss. Större chans att locka dem åt olika håll.
Jag vill ha ett team på norra sidan av väggen.
Jag vill ha ett team tillbaka in.
Kerry!
Sjukvårdare hit!
Gör något.
Okej, herregud.
Vi måste få henne till sjukhuset.
Ring sjukhuset, säg att vi är på väg.
-Ja, sir. -Håll ut, Kerry.
Ska jag be dem förbereda för operation?
Sir?
Vi ger henne vätska nu. Hon har djupa sår och, jag tror
det kan finnas inre skador.
Jag har ingen erfarenhet av detta, sir.
Jag är ledsen.
Mario.
Hitta dr Yedlin.
Kameror hittade honom i sektion sex.
Ta honom?
Ja, skynda.
Kom igen.
Är du okej?
Dr Yedlin!
Mår du bra?
Dr Yedlin!
Det är Kerry, hon har förlorat blod när hon blev attackerad.
-Det kan finnas inre-- -Sluta ignorera mina frågor.
-Glöm dina-- -Svara mig!
Var är min fru?
Glöm din fru. Du gör detta nu!
Jag gör ingenting förrän du...
Förklarat detta.
Vill du dö?
Du, Kerry, din fru, oss alla.
Vi kommer alla dö.
Du har ingen aning om vad som försiggår här.
Vem ska operera henne? Du?
Eller en av dina gravida 12-åringar.
Du ska hämta Rebecca, föra hit henne
och berätta allt som försiggår.
Nu.
-Herregud. -Rebecca.
Tack Gud att du mår bra.
Herregud.
Okej, nu räcker det.
Jag sa att det var del ett.
Hon är där inne, stabilisera henne, sedan kan vi prata.
Jag tror dig inte.
-Läkaren. -Jag vill veta var vi är.
Jag vill veta varför det finns ett stängsel.
Jag vill vad som är på andra sidan stängslet,
och jag vill veta hur en minderårig kretin
kan bli ansvarig för allt detta.
-Theodore. -Du har din plikt.
Vill du att jag ska be?
Är det det du vill?
Du blev kidnappad i Hawaii och nedfrusen.
Mänskligheten har gått under för vi förstörde miljön.
Utvecklade avvikelser har tagit över planeten.
Stängslet skyddar oss från dem.
Människorna i den här staden är de enda som finns kvar.
Någonstans.
Jag vill gå!
Nej, sluta, snälla.
Mario!
Nej, för Guds skull.
-Berätta, Rebecca. -Theo.
-Hon dör där inne! -Lyssna på mig, Theo.
Gör vad du måste för att rädda henne, okej?
Gör det bara.
Låt honom gå.
Du kommer klara dig.
Du hade tur. Det säger han iallafall.
Tog sig fler över stängslet?
Vi använde granater, och de föll tillbaka.
Vi har säkrat stängslet. Allt är bra.
Skörden?
Hur ska vi få in all mat?
Och de andra rebellerna, de som gav upp med Ben?
Du ska inte oroa dig över det.
Du måste vila.
-Tack för att du tar hand om mig. -Självklart.
Det kommer jag alltid göra.
Var är dr Yedlin? Tacka honom med.
Du behöver inte tacka honom.
Han gör bara sitt jobb.
Knappt.
Är du hungrig?
Det måste du vara.
Låt oss se vad vi har. Antagligen inte mycket.
Ransonerna levereras på tisdagar.
Men med dig här, får vi säkert dubbelt.
"Ransonerna"?
Det har blivit allt mindre.
Du vet.
Det är en del av orsaken för upproret.
Men de har sagt att de snart kommer skörda.
Jag vet att detta är jobbigt för dig, Theo.
Men det är också jobbigt för dem.
Att hitta rätt balans mellan för lite information och för mycket.
När du vaknar upp från att vara nedfrusen--
Du tror inget av allt detta.
Jag gjorde inte det i början.
Det var jätte svårt för mig att veta vad jag skulle tro.
Men jag har lärt mig acceptera detta med tiden.
"Med tiden"?
Under dagen du varit här?
Jag har varit här tre år, Theo.
Jag bor här.
Kommer du på mötet?
Inte om det handlar om kriget.
Upproret är över.
Jason återställer allt.
Du är Pilchers protegé.
Jag trodde du skulle bli glad.
Det är jag, märks det inte?
Jason vill skörda.
De är väl redo?
-De ser redo ut. -Ja.
Vi har väntat för länge på grund av upproret.
-Vi borde inte vänta. -Och varelserna?
De klättrar över sina döda för att nå oss.
De offrar sig själva.
Det finns inget om detta beteende
i Pilchers forskning.
Vi har inte sett något liknande under vår tid i Wayward Pines.
Vi odlade där ute för det behövdes.
För de kemiska nivåerna i jorden innanför stängslet förändrades.
Så vi kan få maten?
Så länge vi kan skydda människorna som hämtar den.
Jag litar på dig, CJ.
Är du säker på detta?
Vi skyddar skördarna. Vi måste.
Hur?
Vi har ett par eldkastare redo.
Om de kommer för nära, eldar vi upp dem.
-Du kan inte kontrollera eld. -Vi kan.
Det är ett element. Levande och oförutsägbart.
Det är som att försöka kontrollera vinden eller solen.
Deras beteende förändras. Vi måste också förändras.
Det är dags att slå tillbaka. Hårdare än innan.
Och hoppas att det inte förgör oss.
Du sa tre år, jag såg dig för tre dagar sen.
Jag såg dig för tre dagar sedan i huset.
Kommer du ihåg huset?
-Kommer du ihåg vad du sa? -Det spelar ingen roll.
-Jag slog i huvudet. -Det var länge sedan.
Hur illa var det?
-Hamnade jag i koma? -Nej.
Var vi på Hawaii?
-Ja. -Verkligen?
Var fick jag denna? Är vi gifta?
Glöm allt detta, Theo.
Jag vet att jag inte har fått ett anfall--
Lyssnar du på mig, Theo?
Lyssnar du? Lyssna på mig.
Detta spelar ingen roll.
Allt som spelar roll är att vi är här, och att vi ska hitta ett sätt
att överleva i Wayward Pines, som alla andra.
"Alla andra"? Det finns inga andra. Detta är inte riktigt.
Det är en hallucination.
Kändes det verkligt?
Du känner inte smärta när du hallucinerar.
Theo.
Du lever.
Vi måste svara.
Hej, Nancy.
Är allt bra?
Trey kan inte hämta andan.
Det har gått dagar nu.
Han säger att han har ont.
Något är fel.
Jag beklagar.
-Allt är lite-- -Jag vet.
Men jag hörde att doktorn var tillbaka igen.
Du är läkare, va?
-Ja. -Kan du hjälpa oss?
God morgon, Wayward Pines.
Solen skiner över en ny dag.
Låt oss fira vår goda lycka
och fortsätta våra liv som normalt.
God morgon, Wayward Pines.
DR THEODORE YEDLIN M.D CHEF FÖR MEDICIN OCH KIRURGI
God morgon, dr Yedlin. Jag är Arlene Moran.
Jag är receptionist här på sjukhuset.
Jag är glad att kunna hjälpa dig med alla dina medicinska behov.
Jag är inte direkt professionell.
Såg jag inte dig igår kväll?
-Var det inte du? -Jo.
Det var jag. Jag behövde en liten koll.
Jag behöver det ibland. Det hjälper mig.
Men efter det är jag okej och jag lagar med gas, så...
Vad du än behöver.
Dr Yedlin.
Du har många patienter nu på morgonen.
Vi är redo när du är.
Jag vill bara säga, det du gjorde med Kerry,
-det var-- -Sluta. Tack.
WAYWARD SKÖNHET
Rebecca.
Hur mår du, Theresa?
-Förlåt, jag är fortfarande-- -Jason kastade Ben utanför stängslet.
Vad?
Det är vad jag hört.
Hur kan det gå till?
De är båda första generation.
Det är Jason.
Din man var där ute också?
Och han lever.
Så kanske Ben lever. Det är möjligt.
Ja.
Du måste be din man att besöka mig
när han kommer hem. Jag måste veta vad han vet.
-Snälla, Rebecca. -Theresa, jag...
Rebecca.
Jag vet att du också förlorat någon. Men du fick tillbaka någon.
Snälla, hjälp mig.
Vilken syn, va?
De kan inte skada er. Kom ihåg, en bra avvikelse...
är en död avvikelse.
Utmärkt.
Detta är ett av fem kadaver
som vi just nu studerar på vårt nya forskningscenter.
Vi har också tre levande avvikelser.
Oroa er inte.
De är inburade i högsta säkerhet
och de är kraftigt sövda.
Med Jasons uppmuntran
och stöd för vårt program, lär vi oss något nytt varje dag.
Och desto mer vi förstår,
desto bättre chans har vi att hitta deras svaghet.
Jag vet att jag inte är med er som jag en gång var,
nu när jag är chef över forskningscentret,
-men om ni har frågor-- -Tog du den från högen?
Högen som försökte ta sig in.
Var hörde du det, Frank?
-Kommer de göra det igen? -Nej.
Nej, inte nu när de ser hur vi försvarar oss.
Kom ihåg.
Wayward Pines fungerar när vi jobbar tillsammans.
Så länge vi håller ihop, och inte låter oss sugas in
av allt obehag och splittring
som vissa medlemmar i vårt samhälle försöker sprida...
Om vi håller ihop, kommer vi förbli säkra
i Wayward Pines.
Hans tunga är svullen.
Din mamma säger att du har ont.
Vill du visa var?
Mina armar också.
Lederna.
De är tecken på undernäring.
Hur ser det ut där hemma?
Jag ger honom alla ransoner först.
Jag förstår att matförrådet är lågt just nu.
Men har ni tillgång till grunderna? Multivitamin eller...
Alla är inte kvalificerade, dr Yedlin.
Hur kan man kvalificera sig för vitaminer?
Vi kan ordna detta.
Vi ger honom näring, ringer gastroenterologen och...
Men vi har ingen gastroenterolog...
Jag gör det.
Du har många patienter, doktorn.
Dr Yedlin.
Jag förstår att det är svårt att vänja sig.
Men med din hjälp kommer medborgarna snart vara tränade--
Förstår du hur folket i staden mår?
Bra att du jobbar här då.
Det är så vi gör här i Wayward Pines.
Det du gör här, är inte vettigt.
Du har inget med det att göra.
Det är det, när du skickar patienter till mig.
Det är inte ditt jobb att säga åt mig hur jag ska sköta mitt jobb.
Att ens föreslår hur.
Jag svor en ed, det är mitt jobb att läka människor.
Jag är den enda som kan göra det. Inte sant?
Hur mår Kerry idag?
Du kan säga vad du vill om det här stället.
Och jag kanske accepterar en del.
Men jag accepterar inte att jag vaknat upp i en diktatur.
-I den riktiga världen-- -Detta är den världen nu.
Då ska jag försöka skydda den lilla mänsklighet som finns kvar.
Du föreläser för mig nu.
Akta tonen med mig, doktorn.
Du tror inte jag kan göra ditt jobb, det är okej.
Men vi vet att du inte kan göra mitt.
Han kom precis.
Jag tar inte förslag från honom.
Det behöver du inte.
Men han är en läkare för en liten stad.
Folk kommer vända sig till honom för svar.
För mycket.
Det är så det är.
-Jag ska stoppa det. -Du kan inte.
Han är inte ett hot om du kontrollerar det.
Jag hjälper dig.
Wayward Pines har varit här förut.
Det får inte finnas grupper eller avvikande röster.
Endast en person får leda.
Annars faller allt samman och vi försvinner.
Jag vet.
Låt oss jobba med honom, Jason.
Du vill inte bråka med honom.
Det är inte värt din tid.
Du har rätt.
Han är inte värt det.
Jag borde aldrig tagit ut honom.
Då hade jag varit död.
Våra liv är värda hans arrogans.
Jag lever än.
Du lever. Det är vad den här staden behöver.
Han är svår, ja.
Men vi vet båda att han behövs för att staden ska överleva.
Jag vet.
MCCONIGLES GLASS OCH FUDGE
Hej, dr Yedlin.
Hej.
Rebecca gick för en timme sedan.
Hon är din fru, eller hur?
Ja.
-Vem är du? -Lucy Armstrong, hon är min chef.
Är du inte arkitekt längre?
Är du en kosmetolog?
Det är jobbet jag fick här.
Precis som du fick ditt.
Här?
Det är vad jag blev tillbedd att göra.
Och ibland för att överleva,
måste man göra som de säger.
Ditt jobb betydde allt för dig.
Jag var på huvudgatan idag
och såg en glassaffär vid namn McConigles.
Var det inte namnet på din favorit professor
på Harvard Designskola?
Jag undrar om du har något med det att göra.
Nu är du paranoid.
Varför skulle jag inte vara det här?
Då kommer du inte långt.
För två år sedan, brann glassaffären ned.
De bad om min hjälp att bygga om det.
De lät mig välja namn.
Det är allt jag gjorde.
Det är lätt aktivitet i kväll och fullmåne.
Berget kommer se allt där ute.
Vi rensar fälten, sätter ned eldkastarna här.
Och här.
Men om elden dras sig till dem?
Vi har aldrig använt eld mot dem förut.
Vi vet inte vad de förstår om det.
Ikväll kommer de lära sig.
3 meters mellanrum mellan soldaterna.
Vi går in och ut.
Alla i Wayward Pines litar på att
vi hämtar maten.
-De stannar inte. -Använd eldkastarna.
De flyr.
-Fältet är klart. -Uppfattat.
In med skördarna.
Vi har rensat majsfält B.
De första sex lastbilarna är på väg tillbaka. Över.
-Ta mig tillbaka. -Ben.
Snälla. Göm mig i bilarna.
Jag är första generation, ni kan inte lämna mig att dö här.
Detta är Ben Burke, på utsidan.
Detta kan bli mitt sista meddelande.
Det är bäst att du ser detta.
Mamma.
Jag vet att du inte alltid tyckte om hur långt jag tog saker,
-och jag är ledsen. -Han lever.
Och jag vet att pappa inte var perfekt
men han lärde mig slåss för det jag tror på.
Det gjorde ni båda.
Och
Jag ville bara göra er stolta
och göra vad som är bäst för alla i Wayward Pines.
Jag är ledsen att det inte räckte.
Om du ser detta, Jason, du vet att detta är ett misstag
Du kastade ut mig på andra sidan,
vilket är en dödsförklaring och det vet du.
Pilcher sa att en medlem av den första generationen...
-Stäng av det. -Sir?
-...kan inte skada andra medlemmar. -Stäng av det.
Om något gott kan komma ur detta
kanske det är att folk ser vem vilken slags ledare du är.
Bra jobbat där ute.
Såg du Ben?
Nej, tyvärr.
Det är sant vad de säger om den första generationen, inte sant?
Är inte den första regeln
att ni inte får skada varandra?
Stämmer inte det?
Jag förstår det, mrs Burke.
Han är där ute och kanske vid liv.
Varför sitter ni då här och gör inget?
Jag vet att det är jobbigt. Vi följer bara order.
Hur kan ni låta Jason göra något så här?
Snälla gör något.
Gör något.
Gör något snälla!
-Ta hem henne. -Helvete!
Hon har rätt.
Det är första regeln.
-Han slogs mot oss. -Men han är en av oss.
-Om vi kan fråga Jason, kan vi gå-- -Nej!
Han kommer säga nej.
Kom igen.
Andas in.
Andas ut.
Jag mår bra.
Jag måste fortsätta jobba.
Ge oss rummet.
Ut med er.
-Känner du ingen smärta? -Jag vet vad smärta är, jag mår bra.
Och tack för vad du gjorde när jag var skadat.
Det är mitt jobb.
Om ni inte behöver en frisör någonstans.
Han lyssnar på dig, inte sant?
Han gör vad Pilcher hade velat. Och han gör vad som är rätt.
Men du har hans öra.
Jag hoppas det, dr Yedlin. Har du en poäng?
Ingen poäng.
Jag försöker bara förstå hur saker fungerar här.
Få sjukhuset att fungera.
Du kan lämna resten åt oss.
Du borde äta, Kerry.
Jag försöker.
Ikväll kommer staden äta riktig mat.
Stängslet håller, rebellerna är utplånade.
Staden börjar äntligen återgå till det normala.
Theresa springer runt och frågar om Ben.
Jag vet.
Reglerna, Jason.
De från samma generation får inte skada varandra, vi blev lärda det.
Jag skadade honom inte.
Jag utvisade honom.
Monstren där ute skadade honom.
Han försöker vända oss mot varandra.
Du kanske måste förklara det för vissa.
Jag borde inte behöva.
Han var inte en riktig första generation.
Han kom in sent, han var inte ett original.
Inte jag heller.
Det är annorlunda.
Du är annorlunda.
Du är lojal.
Du är min.
Är det du, Mario?
Var är Ben?
Xander, det är jag.
Var är Ben?
För fan, jag är hans mor. Var är han?
Förlåt, pappa.
Smittsam sjukdom.
Jag fick det inte, brydde mig inte.
Jag tror att jag aldrig har förlöst ett barn.
Aldrig själv.
Jag kommer inte ihåg sist jag såg ett brutet ben.
Under din utbildning gjorde du lite av allt.
Du får tillbaka det.
Mitt pekfinger.
Uppe i Sierras.
White Bear varma källor.
Det var Eden.
Vi var nakna.
Och villan.
Är det där du fortfarande är?
I ditt huvud.
När jag vaknade här, trodde jag du var död.
Och nu är du här.
Sitter med mig, levandes.
Jag är glad över det.
Det är så långt som jag kan gå.
I nuläget.
Titta.
På vad?
Inget.
Jag har kollat 60 kameror, inte en enda avvikelse.
Det har aldrig hänt förut.
Är det möjligt?
De är borta.
Översatt av: Victor Ollén