Je rok 4032.
Lidé zničili životní prostředí,
což vytvořilo evoluční anomálie, takzvané aničky…
…jež vládnou Zemi.
Jeden člověk katastrofu předvídal.
Vytvořil pro lidstvo archu
a vybral hrstku, která spala 2 000 let, aby zabránil vyhynutí lidstva.
AKADEMIE
Obklopeni horami a chráněni elektrickým plotem
dělají poslední lidé žijící na Zemi vše,
co je v jejich silách, aby přežili ve městě jménem Wayward Pines.
V minulém díle jste viděli…
- Kde jsme? - Wayward Pines.
Sakra, zastav!
Bude to s tebou chtít probrat.
Dělám, co by udělal Pilcher.
- Jasone! - Chceš zastavit zabíjení? Tady jsme.
Seberte je.
- První generace nesmí ublížit… - Benovi neublížím.
A Theovi? Je šikovný.
Poslouchej mě, Rebecco. Musíš hned odejít.
Je tu něco prohnilýho.
Jasná pravidla, přísný trest.
- Jasně a přísně. - Co je za tím plotem?
Mario! Co to děláš?
Mario, vrať se!
Kdo by se k nám přidal na tuhle cestu za dobrodružstvím?
Na tuhle výpravu do budoucnosti.
Kde nevybudujeme jenom město, ale celé lidstvo.
Měli bychom vybrat ty nejchytřejší a nejlepší ve společnosti?
Ne.
Ne, ti svou příležitost měli a…
málem planetu zničili.
Místo toho
jsme tedy vybrali farmáře, učitele,
doktory a policisty.
Muže a ženy, kteří umí pracovat,
protože bude třeba odvést spoustu práce.
Ale pro ty, kdo pravidla poruší, nemůžeme dělat kompromisy.
Musí následkům svých činů čelit veřejně.
Aby to všichni viděli.
Kam to jdou? Přepni kamery.
Co se to děje?
Co to dělají?
Proč to dělají?
Mario. Tady.
- Co to dělají? - Nevíme jistě.
Pošlete zásahovku.
Přistavte džípy. Jedu tam.
- Taky pojedeme. - Ano.
- Jasone… - Budeme v pořádku.
Musíme vidět, co se děje.
Přeruš vysílání.
- Nechci tu žádnou paniku. - Rozkaz.
Hej! Znovu to zapněte.
Prosím, je tam můj manžel. Hej!
MĚSTEČKO PINES
Musíme ven.
- Protože tam je to lepší? - Rozdělíme se.
Odlákáme je každý jinam, ať máme větší šanci.
Dobře.
Jeden tým podél severní strany zdi.
Další na jižní stranu.
Kerry!
Ne. Potřebuju zdravotníka!
- Udělej něco! - Dobře. Proboha.
Musíme ji dostat do nemocnice.
Zavolej nemocnici, že přijedeme.
- Rozkaz! - Vydrž, Kerry.
Mají se připravit na operaci?
Pane?
Dáváme jí tekutiny.
Má hluboké tržné rány a možná vnitřní zranění.
Já na tohle nemám zkušenosti, pane. Omlouvám se.
Mario, najdi doktora Yedlina.
Kamery ho viděly u úseku šest.
- U pole? - Ano, rychle.
Pojďte, pohyb!
Střílejte!
Sejměte je!
Jste v pořádku?
Doktore Yedline! Jde o Kerry. Při útoku aniček přišla o hodně krve.
- Možná má vnitřní… - Neignorujte mé otázky.
- Ne, zapomeňte na… - Odpovězte mi!
Kde je moje žena?
Na tu zapomeňte. Teď uděláte tohle!
Nic neudělám, dokud…
…mi vše nevysvětlíte.
Chcete zemřít? Tak je to?
Vy, Kerry, vaše žena, my všichni.
Všichni zemřeme.
Netušíte, co se tu děje.
A kdo bude operovat? Vy?
Nebo možná ty 12leté těhotné.
Dojdete pro Rebeccu, přivedete ji sem
a povíte mi, co přesně se tu děje.
Hned.
- Panebože. - Rebecco.
Díkybohu, že jsi v pořádku.
- Panebože. - Fajn, to stačí. Jdeme, doktore.
Jak jsem řekl, tohle byla první část.
Je tamhle. Stabilizujte ji a pak
- si promluvíme. - Nevěřím vám.
- Doktore… - Kde jsme doopravdy?
K čemu je ten plot?
Co jsou ty věci za plotem
a jak to, že tomu všemu velí nezletilý kretén?
- Theo, ne. - Máte povinnost.
Chcete, abych prosil? Tak je to?
Unesli vás z Havaje a uvedli do stavu hibernace.
Lidé vymřeli, protože zničili životní prostředí,
a planetu zaplavily evoluční anomálie.
Plot…
…nás chrání.
Lidé ve městě jsou poslední lidé.
Na celém světě.
- Chci pravdu! - Probo…
Ne, prosím. Přestaň.
- Mario! - Stačí, prosím.
- Řekněte mu to, Rebecco. - Theo.
- Ona tam umírá! - Poslouchej mě, Theo.
Prostě ji teď zachraň, jo?
Prostě to udělej.
Dobře. Pusťte ho.
Budeš v pořádku.
Máš velké štěstí. Aspoň to řekl on.
Aničky.
- Dostaly se sem další? - Ne.
Použili jsme granáty a stáhly se.
Zajistili jsme plot. Vše je v pořádku.
A co úroda?
Dostaneme jídlo dovnitř?
Co další povstalci, co se vzdali s Benem?
S tím si teď nedělej starosti.
Musíš odpočívat.
- Děkuju, že se o mě staráš. - Samozřejmě.
- To budu dělat vždy. - Kde je doktor Yedlin?
Taky mu chci poděkovat.
Není třeba.
Jen dělá svou práci.
Stěží.
YEDLINOVI
Kdo tu žije?
Máš hlad?
Určitě ano.
Podívám se, co máme. Nejspíš toho není moc.
Příděly přivážejí v úterý.
Ale když tu teď jsi, budeme dostávat dvojnásobek.
Příděly?
Je jich stále méně.
Je to jeden z důvodů, proč vzniklo povstání.
Ale prý bude brzy sklizeň.
Vím, že je to pro tebe těžké.
Ale je to těžké i pro ně, víš?
Najít správnou rovnováhu mezi nedostatkem a přemírou informací.
Když se vzbudíš a vytáhnou tě z kryogenní komory…
Nevěříš tomu. Ničemu z toho.
Napřed jsem nevěřila.
Bylo pro mě velmi obtížné poznat, čemu věřit, ale…
- časem jsem se to naučila přijmout. - Časem?
Za ten den, co tu jsi?
Jsem tu už tři roky, Theo.
Žiju tu.
Půjdeš na schůzi?
Pokud bude o válce, tak ne.
Povstání skončilo.
Jason vrací vše do normálu.
Jsi Pilcherův chráněnec.
Nejsi rád?
Jsem rád. Copak to nevidíš?
Jason chce sklidit úrodu.
Je připravená, že?
- Vypadá připraveně. - Ano.
Odkládali jsme to příliš dlouho kvůli povstání.
- Neměli bychom čekat. - A co aničky?
Lezou přes vlastní mrtvé, aby se sem dostaly. Dobrovolně se obětují.
Pilcher je roky zkoumal a o takovém chování nemá ani zmínku.
Co tu jsme, nic takového jsme neviděli.
Sázeli jsme tam, protože jsme museli.
Chemické látky v půdě uvnitř plotu se změnily.
Takže můžeme jídlo získat,
pokud ochráníme ty, co pro něj půjdou?
CJi, víš, že ti věřím.
- Jsi si jistý? - Ochráníme sklízeče. Musíme.
- Jak? - Upravili jsme pár plamenometů.
Když přijdou, spálíme je.
- Oheň nelze ovládat. - Ovládneme ho.
Je to živel. Je živý a nepředvídatelný. Je to jako chtít ovládat vítr či slunce.
Jejich chování se změnilo. Taky se musíme změnit.
Musíme vrátit úder. Silněji než když dřív.
A mít víru, že nás to nezlomí.
Já tě viděl před třemi dny, ne roky.
Před třemi dny v bungalovu.
Pamatuješ si na to?
- Na to, cos řekla? - Na tom teď nesejde.
Byla bouřka a já se uhodil.
- Pro mě je to dávno. - Bylo to vážný?
- Uvedli mě do kómatu? - Ne.
- Byli jsme na Havaji? - Ano.
Vážně?
Odkud mám tohle? My se vzali?
Theo, prostě na to celé zapomeň.
Vím, že nemám záchvat, protože…
Theo, posloucháš mě?
Posloucháš? Poslouchej mě.
Na ničem z toho nesejde. Hlavní je, že jsme tady.
Musíme vymyslet, jak ve Wayward Pines přežijeme
- jako všichni ostatní. - Co?
Žádní ostatní nejsou. Není to skutečný. Je to halucinace.
To ti skutečné přišlo?
Během halucinace bolest necítíš, Theo.
Theo…
jsi naživu.
Musíme otevřít.
Ahoj, Nancy. Vše v pořádku?
Trey nemůže pořádně dýchat. Už několik dní. Prý má bolesti.
Něco je špatně.
Moc mě to mrzí.
- Všechno je teď tak šílené… - Já vím.
Ale prý je ve městě zase doktor.
Jste doktor, že ano?
- Ano. - Pomůžete nám?
Dobré ráno, Wayward Pines.
Slunce ozařuje nový den.
Oslavujme naše štěstí
a dál žijme své životy jako obvykle.
Dobré ráno, Wayward Pines.
Dr. Theodore Yedlin, M. D. Primář
Dobré ráno, doktore Yedline.
Jsem Arlene Moranová.
Recepční tady v nemocnici.
Jen chci říct, že vám ráda pomůžu se vším lékařským, co potřebujete.
Ale nejsem zdravotnice nebo tak.
Neviděl jsem vás posledně?
- Byla jste to vy? - Ano.
To jsem byla já. Zrovna mě ladili.
Jednou za čas to potřebuju. Abych se srovnala.
Ale pak jsem jako nová jako teď a práce mi jde jako po másle, takže…
cokoli potřebujete.
Doktore Yedline.
Dnes ráno máte spoustu pacientů. Čekáme jen na vás.
A musím říct, pane, co jste udělal s Kerry,
- to bylo… - Přestaňte, prosím. Děkuju.
Salon krásy
Rebecco.
Ahoj. Thereso, jak se vede?
- Pořád jsem… - Jason poslal Bena za plot.
- Cože? - To mi říkají lidi.
To přece nejde. Je z První generace. Oba z ní jsou.
- To je prostě Jason. - Byl tam i tvůj manžel, viď?
- Jo. - A žije.
Takže možná žije i Ben. Je…
Je to možné.
Jo. Je to možné.
Musíš manželovi říct, aby za mnou přišel,
až se vrátí domů, jo? Musí mi říct vše, co ví.
- Rebecco, prosím. - Thereso, já…
Rebecco.
Taky jsi o někoho přišla, já vím. Ale někdo se ti teď vrátil.
Pomoz mi, prosím.
To je pohled, co? Nebojte, nemůže vám ublížit. Pamatujte,
- jediná dobrá anička… - Je mrtvá anička.
Výborně.
Je to jedna z pěti zdechlin aniček,
které teď studujeme v našem nově rozšířeném výzkumném centru.
Máme i tři živé anomálie.
Ne, nebojte.
Jsou v klecích s nejvyšším stupněm zabezpečení
a často jim dáváme silná sedativa.
S Jasonovou pomocí
a podporou pro naše programy zjišťujeme každý den nové věci.
A čím víc toho pochopíme,
tím větší máme šanci, že zjistíme jejich slabiny, že?
Vím, že tu teď s vámi na akademii nejsem jako dříve,
protože řídím veškerý vědecký výzkum,
- ale pokud máte otázky… - Máte ji z tý hromady?
Přes kterou chtěli vlézt dovnitř.
Kde jsi to slyšel, Franku?
- Udělají to znovu? - Ne.
Ne. Ne, teď už viděly, jak se bráníme.
Pamatujte, děti.
Wayward Pines funguje, když spolupracujeme.
Musíme zůstat jednotní a nenechat se vtáhnout
do mrzutosti a rozvratnictví,
které se někteří členové naší komunity snaží rozvíjet.
Společně jsme v naprostém bezpečí.
Ve Wayward Pines jsme v naprostém bezpečí.
Má dost nateklý jazyk.
Tvoje máma říkala, že máš bolesti. Ukážeš mi kde?
Taky na rukou.
Klouby?
Jo, to jsou příznaky podvýživy.
- Jak to máte doma? - Všechny příděly dávám napřed jemu.
Vím, že je teď málo jídla,
ale co přístup k základům? Multivitaminy nebo…
Ne každý má nárok, doktore.
Jak to myslíte, nárok na vitaminy?
Dobře.
Můžeme to napravit.
Intubujeme ho a hydratujeme. Zavoláme gastroenterologa a…
My ale gastroenterologa nemáme, takže…
Udělám to sám.
Spousta pacientů, doktore.
Doktore Yedline.
Určitě je to velká změna.
Ale s vaší pomocí rezidenti brzy dokončí výcvik…
Víte, v jakých podmínkách tu lidi žijí?
Tak to je dobře, že tu pracujete. Tohle my ve Wayward Pines děláme.
To, co tu děláte, mi nedává smysl.
Do toho vám nic není.
Ale je, protože mi posíláte pacienty.
Není vaše práce mi říkat, jak to tu vést.
Ani to navrhovat.
Složil jsem přísahu, takže je mou prací lidi léčit.
Vlastně jsem jediný, kdo to tu dokáže. Že?
Jak se vede Kerry?
Klidně mi vyprávějte příběhy o tom, co je tohle místo zač, a…
Já nějakou verzi možná přijmu.
Ale nepřijmu fakt, že jsem se probudil v diktatuře.
- Ve skutečném světě… - Tohle je teď jediný svět.
Tak to bych se mnohem víc snažil ochránit zbytek lidskosti.
Poučujete mě.
Dávejte si pozor, jak se mnou mluvíte.
Myslíte, že nezvládnu vaši práci? Nevadí.
Ale oba víme, že vy nezvládnete moji.
Zrovna sem přijel.
Nebudu od něj přijímat návrhy.
A ani nemusíš.
Ale je to lékař na malém městě, jediný lékař na malém městě.
Lidé od něj budou chtít poradit.
Ohledně všeho možného.
To je selský rozum.
- Jak to zastavíme? - Nijak.
Ale když to budeš ovládat, nebude hrozba.
Pomůžu ti.
Tohle už Wayward Pines zažilo.
Nesmíme dopustit frakce ani rozdílné názory.
Velet tu může jen jeden člověk.
Jinak se vše rozpadne a my zmizíme.
Já vím.
Prostě s ním pracuj, Jasone.
Tenhle boj začít nechceš.
Není hoden tvého času.
Máš pravdu.
Nestojí za to.
Neměl jsem ho probouzet.
Ale to bych byla mrtvá.
Naše životy za jeho aroganci stojí.
Pořád tu jsem.
Ty tu pořád jsi. Právě to tohle město potřebuje.
Ano, je to s ním těžké.
Ale oba víme, že je k přežití města nezbytný.
Já vím.
McConigles ZMRZLINA A KARAMEL
Dobrý den.
- Ahoj. - Rebecca odešla před hodinou.
Rebecca je vaše žena, ne?
Rebecca je moje žena, ano.
- Kdo jsi ty? - Lucy Armstrongová. Je moje šéfka.
Pojď.
Ahoj.
Už nejsi architektka?
Pracuješ v salonu krásy?
Jo, tuhle práci mi tady přidělili.
- Jako tobě přidělili tvou. - Tady?
Řekli mi, že tohle mám dělat.
A někdy musíš dělat, co ti řeknou, abys přežil.
Tvá práce pro tebe byla vším.
Dnes jsem na Hlavní ulici viděl zmrzlinářství McConigles.
Nejmenoval se tak tvůj oblíbený profesor na Harvardově škole designu?
Máš s tím něco společnýho?
Teď jsi paranoidní.
Proč bych tu nebyl paranoidní?
Nikam tě to nedostane.
Před dvěma lety zmrzlinářství vyhořelo. Požádali mě o pomoc s přestavbou.
Nechali mě vybrat jméno.
To je celé.
Dneska bude jasná noc a úplněk.
Hlídky na horách uvidí vše.
Sklidíme pole
a plamenomety umístíme sem a sem.
- Co když je oheň přiláká? - Nikdy jsme na ně oheň nepoužili.
Nevíme, co o něm vědí.
Dneska ho poznají.
Vojáci budou v třímetrových rozestupech. Sklidíme to a mizíme.
Pamatujte, životy všech ve Wayward Pines závisí na tom,
že to jídlo sklidíme.
- Pojďte, jdeme! - Pohyb!
- Nezastavují. - Použijte plamenomety.
Ustupují.
- Pole jsou čistá. - Rozumím.
Pošlete sem sklízeče.
Sklidili jsme kukuřičné pole B.
Vrací se prvních šest dodávek. Přepínám.
- Chci zpátky. - Bene?
Prosím, schovej mě v autě.
Jsem z První generace! Nemůžeš mě tu nechat zemřít!
Hej!
Ne!
Tady je Ben Burke, jsem venku.
Tohle je možná má poslední zpráva.
Pane, tohle byste měl vidět.
Mami, vím, žes vždy nesouhlasila s tím, abych zašel tak daleko,
- takže se omlouvám. - Je naživu.
A vím, že táta nebyl dokonalej,
ale naučil mě bojovat za to, v co věřím.
To vy oba. A…
Chtěl jsem, abys byla pyšná, a udělat, co je pro všechny nejlepší.
Mrzí mě, že to nestačilo.
Jasone, pokud to sleduješ, víš, že tohle je chyba.
Poslal jsi mě za plot,
což je rozsudek smrti a ty to víš.
- Podle Pilchera nesmí člen… - Vypni to.
- …První generace… - Pane?
- …ublížit druhému. - Vypni to.
Když nic jiného,
možná lidi konečně zjistí, jaký vůdce jsi doopravdy.
- Dobrá práce venku. - Díky.
Dobrá práce venku.
Viděli jste Bena?
Neviděli jste Bena?
- Viděl jste ho? - Ne, neviděl. Mrzí mě to.
Je pravda, co se o První generaci říká, že?
Není první pravidlo to,
že si nesmíte navzájem ublížit? Není to tak?
Paní Burkeová, chápu, že jste…
Je tam venku a možná je naživu.
Tak proč sedíte tady a nic neděláte?
Vím, že se zlobíte, ale máme své rozkazy.
Jak to můžete Jasonovi dovolit?
Udělejte prosím něco.
Udělejte něco.
Udělejte něco, prosím!
- Odveďte ji. - Sakra!
Má pravdu. Je to první pravidlo.
- Bojoval proti nám. - Ale patří mezi nás.
- Můžeme požádat Jasona… - Ne!
Ne, zamítne to.
Jdeme.
Nádech.
Výdech.
Jsem v pořádku. Musím se vrátit do práce.
Nechte nás o samotě.
Vypadněte.
- Nebolí vás to? - Bolest já znám. Jsem v pořádku.
A děkuju, že jste mě ošetřil.
To je má práce, ne?
Pokud teda nepotřebujete kadeřníka.
Naslouchá vám, že ano?
Dělá, co by chtěl Pilcher. A dělá, co je správné.
Ale naslouchá vám.
V to doufám, doktore. O co vám jde?
O nic.
Jen chci pochopit, jak to tu funguje.
Starejte se o nemocnici.
My zařídíme zbytek.
Měla by ses najíst.
Snažím se.
Lidé z Wayward Pines dnes budou jíst skutečné jídlo.
Plot odolá a povstalci jsou zničeni.
Město se konečně začíná znovu sjednocovat.
Theresa se všech ptá na Bena.
- Já vím. - Pravidla, Jasone.
Členové První generace si neubližují.
- To nás učili. - Já mu neublížil.
Vyhnal jsem ho.
Ublížily mu aničky.
Chtěl nás obrátit proti sobě.
Některým to budeš muset vysvětlit.
Neměl bych muset.
Ani mezi nás pořádně nepatřil.
- Přišel pozdě, není původní. - To ani já.
To je jiný.
Ty jsi jiná.
Jsi věrná.
Jsi moje.
Mario, to jsi ty?
Kde je Ben?
Xandere, to jsem já.
Kde je Ben?
Zatraceně, jsem jeho matka. Kde je?
Promiň, tati.
Nakažlivá nemoc.
Neměl jsem ji, nezajímala mě.
Nikdy jsem nepomáhal u porodu.
Aspoň ne sám.
Nevím, kdy naposled jsem napravoval zlomeninu.
Během rezidentury sis vyzkoušel vše.
Vrátí se ti to.
Můj ukazováček.
V Sierra Nevadě.
Horké prameny.
To byl ráj.
Byli jsme nazí.
A ten bungalov.
Tam pořád jsi?
V hlavě?
Myslela jsem, že jsi mrtvý.
A teď jsi tady…
…jsi se mnou a žiješ.
Jsem šťastná.
Ale dál jít nemůžu.
Prozatím.
Podívej.
Na co?
Nic.
Koukal jsem se na všechny kamery, po aničkách ani stopy.
- To se ještě nestalo. - Je to možný?
Jsou pryč.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová