Det er året 4032.
Menneskets ødelæggelse af miljøet har skabt evolutionære aberrationer
kendt som abbyer
der hersker på jorden.
Én mand forudså denne katastrofe.
Han skabte en ark for menneskeheden,
og udpegede nogle få udvalgte til at sove
i 2.000 år og modstå udryddelsen af menneskeheden.
Omgivet af bjerge og beskyttet af et elektrisk hegn,
gør de eneste mennesker, der er i live på jorden,
deres bedste for at overleve i en by, der hedder Wayward Pines.
Tidligere i Wayward Pines...
-Hvor er vi? -I er i Wayward Pines.
Fandens, stop bilen.
Han vil tage jer med ind og snakke om tingene.
Jeg gør, hvad Pilcher ville have gjort.
-Jason! -Vil I stoppe myrderierne, er vi her.
Tag dem.
-Første generation kan aldrig skade... -Jeg skader dem ikke.
-Og Theo? -Han er dygtig.
Hør, Rebecca.
Vi må væk herfra lige nu.
Der er noget galt her.
Klare regler, streng straf.
Klar og streng.
Hvad er der på den anden side af hegnet?
Mario! Hvad laver du?
Mario, kom tilbage!
Hvem vil følge med på dette eventyr?
Rejsen ind i fremtiden.
Hvor vi ikke kun genopbygger byen,
men menneskeheden.
Skal vi vælge de klogeste og bedste i samfundet?
Nej.
Nej, de har haft deres tid, og de ødelagde næsten planeten.
Så i stedet for valgte vi landmanden, læreren,
lægen, politimanden,
mænd og kvinder, der ved, hvordan man arbejder.
For der var så meget arbejde.
Men for dem, der bryder reglerne, kan der ikke være noget kompromis.
De må tage konsekvenserne af deres handlinger i offentlighed...
Så alle kan se.
Hvor skal de hen?
Skift kamera.
Mario. Her.
-Hvad laver de? -Vi er ikke sikre.
Send forsvarstropper nu.
Gør jeepen klar ved checkpointet, jeg er på vej.
-Vi kommer også. -Javel.
-Jason... -Vi klarer os.
Vi skal se, hvad der virkelig sker.
Afbryd signalet. Folk må ikke gå i panik.
Javel.
Tænd det igen. Min mand er derude.
Vi må videre.
Tror du, det er bedre derude?
Vi deler os og leder dem i forskellige retninger.
Et hold skal op på nordsiden af muren.
Og jeg vil have et hold på sydsiden.
Kerry!
Læge herovre!
Gør noget.
Okay, åh, Gud.
Jeg tror, vi må have hende på hospitalet.
Kald hospitalet og sig, at vi er på vej.
-Javel. -Bliv her, Kerry.
Skal de gøre klar til operation?
Vi giver hende væske nu. Hun har dybe sår, og jeg tror,
der muligvis er indre skader.
Jeg har ikke erfaring med dette.
Jeg er ked af det.
Mario.
Find dr. Yedlin.
Kameraerne har set ham i sektion seks.
Markerne?
Ja, skynd dig.
Kom så, af sted.
Skyd!
Dræb dem!
Er du okay?
Dr. Yedlin!
Kerry har mistet meget blod, da abbyen angreb hende.
-Der er måske indre ska... -Stop med at ignorere mine spørgsmål.
-Bare glem din... -Svar på mit spørgsmål!
Hvor er min kone?
Glem din kone. Du gør det her lige nu!
Jeg gør intet, før du...
Før du forklarer alt det her.
Ønsker du at dø, er det det?
Du, Kerry, din kone, os alle.
Vi dør allesammen.
Du aner ikke, hvad der foregår her.
Hvem skal så operere hende? Dig?
Eller måske en af dine gravide 12-årige.
Du skal hente Rebecca hertil,
og fortælle mig, alt hvad der foregår.
Nu.
-Du godeste. -Rebecca.
Gudskelov, du er okay.
Du godeste.
Okay, det er nok, kom så, doktor.
Jeg sagde jo, at det var første del.
Hun er derinde, gør hende stabil, og så kan vi tale.
Jeg tror ikke på dig.
-Doktor. -Jeg vil vide, hvor vi virkelig er.
Jeg vil vide, hvad det hegn er der for.
Jeg vil vide, hvad det er for noget uden for hegnet,
og jeg vil vide, hvordan en mindreårig idiot
står i spidsen for alt dette.
-Theo, lad være. -Du har en pligt.
Skal jeg trygle om det?
Er det det?
Du blev kidnappet på Hawaii og lagt i kryogenisk suspension.
Menneskeheden er uddød, fordi vi ødelagde miljøet.
Og planeten er blevet overtaget af evolutionære aberrationer.
Hegnet beskytter os mod dem.
Folkene i denne by, er de eneste tilbageværende mennesker.
Noget sted. For altid.
-Jeg vil have sandheden! -For Guds skyld!
Nej, vær sød at lade være.
Mario!
Nej, for Guds skyld.
-Rebecca, sig det til ham. -Ja, Theo.
-Hun dør derinde! -Lyt til mig, Theo.
Du skal gøre, hvad du kan for at redde hende, okay?
Bare gør dette.
Okay. Lad ham gå.
Du klarer den.
Du er meget heldig. Det siger han i hvert fald.
Abbyerne, kom der flere ind?
Vi brugte granaterne, og de trak sig tilbage.
Vi sikrede hegnet. Alt er i orden.
Hvad med høsten?
Hvordan skal vi få maden ind?
Hvad med de andre rebeller, som overgav sig sammen med Ben?
Nej, du skal ikke spekulere på noget af det.
Du må hvile dig.
-Tak, for at du passer på mig. -Selvfølgelig.
Du ved, jeg altid vil.
Hvor er dr. Yedlin? Jeg bør takke ham også.
Du behøver ikke takke ham.
Han gjorde bare sit arbejde.
Til nød.
Hvem bor her?
Er du sulten?
Det må du være.
Lad os se, hvad vi har. Det er sikkert ikke meget.
Rationerne bliver leveret om tirsdagen her.
Men med dig her, får vi nok dobbelt.
"Rationerne"?
Det bliver mindre og mindre.
Du ved.
Det er en del af årsagen til oprøret.
Men vi har fået at vide, der snart bliver høstet.
Jeg ved, det er meget svært for dig, Theo.
Men det er også svært for dem.
At finde den rette balance mellem for lidt viden og for meget.
Når man vågner og kommer ud af de kryogeniske kapsler...
Man tror det ikke, man tror ikke på noget af det.
I starten gjorde jeg ikke.
Det var svært for mig at vide, hvad jeg skulle tro.
Men med tiden har jeg lært at acceptere dette.
"Med tiden"?
I løbet af dagen du har været her?
Jeg har været her i tre år, Theo.
Jeg bor her.
Kommer du til mødet?
Ikke hvis det er om krigen.
Oprøret er forbi.
Jason bringer alting tilbage til det normale.
Du er en af Pilchers protegéer.
Jeg troede, du ville være glad.
Jeg er glad, kan du ikke se det?
Jason vil høste afgrøderne.
De er klar, ikke?
-De ser ud til at være klar. -Ja.
Vi har allerede udsat det for længe på grund af oprøret.
-Vi bør ikke vente. -Hvad med abbyerne?
De kravler over deres egne døde for at nå os.
De ofrer frivilligt sig selv.
Der findes intet om denne type opførsel
i Pilchers årelange forskning.
Vi har aldrig set noget lignende, siden vi kom til Wayward Pines.
Vi såede derude, fordi det var nødvendigt.
Fordi de kemiske niveauer i jorden inden for hegnet ændrede sig.
Så vi kan godt få fat i maden?
Så længe vi kan beskytte dem, der henter det?
CJ, du ved, jeg stoler på dig.
Er du sikker på dette?
Vi beskytter dem, der høster. Det skal vi.
Hvordan?
Vi har lavet nogle flammekastere.
Kommer de for tæt på, brænder vi dem.
-Man kan ikke kontrollere ild. -Vi kan kontrollere den.
Den er elementarisk. Den er levende og uforudsigelig.
Det er som at kontrollere vinden eller solen.
Deres opførsel har ændret sig. Vi må også ændre os.
Det er tid til at gøre modstand. Mere end nogensinde før.
Og jeg tror på, at det ikke vil ødelægge os.
Du sagde, tre år, jeg så dig for tre dage siden.
Jeg så dig for tre dage siden i en bungalow.
-Kan du huske bungalowen? -Det er ligegyldigt.
-Kan du huske, hvad du sagde? -Det betyder intet.
-Jeg slog mit hoved. -Det er lang tid siden for mig.
-Hvor slemt var det?
-Lagde de mig i koma? -Nej.
Var vi i Hawaii?
-Ja, vi var i Hawaii. -Virkelig?
Hvor har jeg denne fra? Er vi gift?
Theo, bare glem alt det her, okay?
Jeg ved, at det ikke er det værste, for jeg...
Theo, hører du efter?
Hører du? Hør på mig.
Det betyder intet, okay?
Det betyder noget, at vi er her, og vi skal finde en måde,
vi kan overleve i Wayward Pines ligesom alle andre.
"Alle andre"? Der er ikke andre. Det er ikke virkeligt.
Det er en slags hallucination.
Føltes det virkeligt?
Man føler ikke smerte i en hallucination, Theo.
Theo.
Du lever.
Vi er nødt til at åbne.
Hej, Nancy.
Er alt okay?
Trey kan ikke få vejret.
Det har varet flere dage.
Han siger, det gør ondt.
Noget er galt.
Det er jeg ked af.
-Alting er lidt... -Jeg ved det.
Men jeg har hørt, at der er en læge i byen igen.
Du er læge, ikke?
-Ja. -Vil du hjælpe os?
Godmorgen, Wayward Pines.
Solen er stået op til en ny dag.
Lad os fejre vores gode skæbne
og fortsætte med at leve vores liv, som vi plejer.
Godmorgen, Wayward Pines.
THEODORE YEDLIN, LÆGE DIREKTØR FOR MEDICIN OG OPERATION
Godmorgen, dr. Yedlin. Jeg hedder Arlene Moran.
Jeg er receptionist på hospitalet.
Jeg vil bare sige, at jeg kan hjælpe med dine medicinske behov.
Jeg mener, jeg er ikke rigtig en uddannet læge eller noget.
Så jeg dig ikke den anden aften?
-Var det ikke dig? -Jo.
Det var mig. Jeg fik en lille justering.
Jeg skal have dem af og til. De hjælper med at holde mig oppe.
Men så er jeg også frisk igen, og fuld af energi, så...
Hvis du mangler noget.
Dr. Yedlin.
Du har mange patienter her til morgen.
Vi er klar, når du er.
Og jeg vil bare nævne, at det, du gjorde ved Kerry,
-var helt... -Stop det der. Tak.
WAYWARD SKØNHEDSSALON
Rebecca.
Theresa, hvordan går det?
-Undskyld, jeg er stadig... -Jason har sat Ben uden for hegnet.
Hvad?
Det er, hvad jeg hører.
Hvordan er det muligt?
Han er første generation, de er begge første generation.
Det er Jason.
Din mand var også derude, ikke?
Og han lever.
Så måske lever Ben også. Det er muligt.
Ja. Det er muligt.
Du skal bede din mand om at komme over til mig,
når han kommer hjem, okay? Jeg må finde ud af, hvad han ved.
-Rebecca, vær sød. -Theresa, jeg...
Rebecca.
Du har også mistet nogen, det ved jeg. Men du har lige fået en tilbage.
Vær sød at hjælpe mig.
Noget af et syn, ikke?
Bare rolig, den gør ikke noget. Husk, den eneste gode abby...
Er en død abby.
Glimrende.
Denne her er én af fem lig,
som vi studerer på vores nyligt udvidede forskningscenter.
Vi har også tre levende aberrationer.
Nej, bare rolig.
De er låst inde under det højeste sikkerhedsniveau,
og de er ofte stærkt bedøvede.
Gennem Jasons opmuntring
og støtte for vores programmer, lærer vi mere hver dag.
Og jo mere vi forstår,
jo større chance har vi for at finde deres svagheder, ikke?
Jeg ved, at jeg ikke er sammen med jer på akademiet, som jeg plejer,
nu, hvor jeg leder al forskningen,
-men hvis I har nogle spørgsmål... -Fik du den der fra bunken?
Den bunke de lavede for at komme ind.
Hvor har du hørt om det, Frank?
-Vil de prøve det igen? -Nej.
Ikke efter de har set, hvordan vi forsvarer os selv.
Husk, børn.
Wayward Pines fungerer, når vi arbejder sammen.
Så længe vi står sammen, og ikke lader os selv blive fanget
af de ubehageligheder og splittelse,
som visse medlemmer af vores samfund prøver at fremdyrke...
Hvis vi holder sammen, er vi fuldstændigt sikre.
I Wayward Pines er vi fuldstændigt sikre.
Hans tunge er ret opsvulmet.
Din mor fortalte, at det gør ondt.
Kan du vise mig hvor?
Også i mine arme.
I leddene.
Ja, det er tegn på underernæring.
Hvordan klarer I den derhjemme?
Jeg giver ham alle rationerne først.
Jeg forstår, at madforsyningen er lav for tiden.
Men hvordan med adgang til det basale? Multivitaminer eller...
Ikke alle er berettigede, dr. Yedlin.
Hvordan bliver man berettiget til vitaminer?
Okay, vi kan ordne det.
Vi indtuberer ham og hydrerer ham, tilkalder gastroenterologen, og...
Bortset fra at vi ikke har en gastroenterolog, så...
Jeg udfører det.
Mange patienter.
Dr. Yedlin.
Det må være noget af en omvæltning.
Med din hjælp bliver de studerende snart færdiguddannede...
Forstår du den tilstand folkene i din by befinder sig i?
Så er det godt, du er på arbejde.
Sådan gør vi her i Wayward Pines.
Det giver ikke ret meget mening, det I gør her.
Det kommer ikke dig ved.
Jo det gør, for du sender konstant patienter til mig.
Dit job er ikke at fortælle mig, hvordan jeg skal gøre ting.
Eller at komme med forslag.
Jeg har afgivet en ed, så det er mit job at gøre folk raske.
Faktisk, så er jeg den eneste, der kan udføre det job. Er jeg ikke?
Hvordan har Kerry det i dag?
Hør, du kan fortælle mig alle de historier om stedet, du vil.
Og jeg vil måske acceptere en af versionerne.
Men jeg kan ikke acceptere, at jeg er vågnet op til en diktator.
-Ser du, i den virkelige verden... -Dette er verden nu.
Så ville jeg gøre mere for at beskytte den menneskelighed, der er tilbage.
Du belærer mig nu.
Jeg synes, du skal passe på din tone overfor mig, doktor.
Tror du ikke, jeg kan udføre dit job? Det er fint.
Men vi ved begge, at du ikke kan udføre mit.
Han er lige ankommet.
Jeg tager ikke råd fra ham.
Det behøver du heller ikke.
Men en landsbylæge, den eneste landsbylæge.
Folk vil komme til ham for at få svar.
På mange spørgsmål.
Det er klart.
-Hvordan stopper vi det. -Vi kan ikke stoppe det.
Men han er ikke en trussel, hvis du kontrollerer det.
Jeg hjælper dig.
Wayward Pines har været her før.
Der må ikke findes fraktioner eller afvigende meninger.
Der må kun være en person i toppen.
Ellers falder alt sammen, og vi forsvinder.
Det ved jeg.
Bare arbejd sammen med ham, Jason.
Du ønsker ikke at starte sådan en kamp.
Din tid er mere værd.
Du har ret.
Han er ikke det værd.
Jeg skulle aldrig have bragt ham ud.
Så ville jeg være død.
Vores liv er mere værd end hans arrogance.
Jeg er her stadig i dag.
Du er her stadig. Byen har behov for det.
Han er besværlig, ja.
Vi ved begge, at han er nødvendig for denne bys overlevelse.
Det ved jeg.
MCCONIGLES IS OG KARAMEL IMPERIUM
Hej, dr. Yedlin.
Hej.
Rebecca gik for en times tid siden.
Rebecca var din kone, ikke?
Rebecca er min kone, ja.
-Hvem er du? -Lucy Armstrong, hun er min chef.
Kom.
Er du ikke arkitekt mere?
Er du kosmetolog?
Det er det job, jeg fik tildelt her.
Ligesom du fik dit.
Her?
Det er, hvad jeg blev sat til at lave, Theo.
Og nogle gange for at overleve
må man gøre, hvad de beder dig om.
Dit arbejde betød alt for dig.
Jeg gik på hovedgaden i dag,
og jeg så en isbutik, der hed McConigles.
Var det ikke navnet på din yndlingslærer
på Harvard designskole?
Har du mon haft noget med det at gøre.
Nu er du bare paranoid.
Hvorfor skulle jeg ikke være paranoid her?
Du kommer ikke langt med det.
For to år siden brændte isbutikken ned.
De bad om min hjælp til at genopbygge den.
Og de lod mig vælge navnet.
Det er alt.
Der er let aktivitet i aften og fuldmåne.
Bjerget opdager alt derude.
Vi rydder markerne, og placerer flammekasterne her.
Og her.
Og hvis ilden tiltrækker dem?
Vi har aldrig brugt ild på dem før.
Vi ved ikke, hvad de ved om det.
I aften vil de lære om det.
Vi vil have soldater med tre meters intervaller.
Vi går ind og ud.
Men livet for alle i Wayward Pines afhænger af, at vi
henter den mad.
-De stopper ikke. -Brug flammekasterne.
De flygter.
-Markerne er fri. -Modtaget.
Bring høstfolkene ind.
Vi er færdige med majsmark B.
De første seks lastbiler er på vej tilbage. Skifter.
-Kør mig tilbage. -Ben.
Gem mig i en lastbil.
Jeg er første generation, I kan ikke bare efterlade mig her.
Dette er Ben Burke, uden for.
Dette er måske min sidste besked.
Du må hellere se det her.
Mor.
Jeg ved, du ikke altid billigede, at jeg gik så vidt, som jeg gjorde.
-så, undskyld. -Han er i live.
Og jeg vidste, at far ikke var perfekt,
men han lærte mig at kæmpe for de ting, jeg troede på.
Det gjorde I begge to.
Og
I skulle bare være stolte af,
at jeg gjorde det, der var bedst for alle i Wayward Pines.
Jeg er ked af, det ikke var nok.
Jason, hvis du ser dette, så ved du, at dette er en fejl.
Du satte mig uden for hegnet
hvilket er en dødsdom, og du ved det.
Pilcher sagde, at et medlem af første generation...
-Sluk det.
-...ikke kan skade et andet medlem. -Sluk det nu.
Hvis dette medfører noget godt,
kan folket måske se, hvilken type leder du virkelig er.
-Godt klaret derude. -Tak.
Godt arbejde derude.
Så I Ben?
Så I ham?
Nej, desværre.
Det er sandt, hvad de siger om første generation, ikke?
Er det ikke den første regel,
at I aldrig må skade hinanden?
Er det ikke?
Fr. Burke, det forstår jeg.
Han er derude, og han er måske i live.
Så hvorfor sidder I her uden at gøre noget?
Jeg ved, det er foruroligende. Vi følger bare ordre.
Hvordan kan du lade Jason gøre sådan noget?
Vær sød at gøre noget.
Gør noget.
Gør noget!
-Følg hende hjem. -Fandens!
Hun har ret.
Det er den første regel.
-Han kæmpede imod os. -Men han er stadig en af os.
-Hvis vi spørger Jason, kunne vi... -Nej!
Nej, han siger bare nej.
Lad os gå.
Træk vejret ind.
Ånd ud.
Jeg har det fint.
Jeg må tilbage på arbejde.
Forlad lokalet.
Forsvind.
-Gør det ikke ondt? -Jeg ved, hvad smerte er, jeg er okay.
Og tak for det du gjorde, da jeg var skadet.
Det er mit job, ikke?
Medmindre I skal bruge en barber et sted.
Han lytter til dig, gør han ikke?
Han gør det, Pilcher ville have gjort. Og han gør det rigtige.
Men han hører på dig.
Det håber jeg, dr. Yedlin. Hvad prøver du at sige?
Ingenting.
Jeg forsøger bare at forstå, hvordan alting virker.
Få hospitalet til at virke.
Så kan du lade os om resten.
Du burde spise, Kerry.
Jeg prøver.
I aften vil folk i Wayward Pines spise rigtig mad.
Hegnet holder, rebellerne er slået ned.
Byen er endelig ved at samle sig igen.
Theresa løber rundt og spørger efter Ben.
Det ved jeg.
Reglerne, Jason.
Ingen første gen må skade en anden første gen, sådan blev vi oplært.
Jeg har ikke skadet ham.
Jeg sendte ham i eksil.
Abbyerne gjorde skaden.
Han prøvede at sætte os op imod hinanden.
Du er nok nødt til at forklare det for nogle folk.
Det burde jeg ikke.
Han var alligevel ikke rigtig første gen.
Han kom til sent, han er ikke original.
Jeg er heller ikke en af de originale.
Det er anderledes.
Du er anderledes.
Du er loyal.
Du er min.
Mario, er det dig?
Hvor er Ben?
Xander, det er mig.
Hvor er Ben?
For fanden, jeg er hans mor. Hvor er han?
Undskyld, far.
Smitsom sygdom.
Jeg fik det ikke, så jeg var ligeglad.
Jeg tror aldrig, jeg har haft en fødsel.
Ikke alene.
Jeg husker ikke sidste gang, jeg reparerede et brækket ben.
Som lægestuderende prøvede du lidt af hvert.
Du skal nok huske det.
Min pegefinger.
I Sierra-bjergene.
White Bear varme kilde.
Det var Paradis.
Ja, vi var nøgne.
Og bungalowen.
Er du stadig der?
Inde i dit hoved.
Da jeg vågnede her, troede jeg, du var død.
Og nu er du her.
Du sidder hos mig, du lever.
Jeg er glad for det.
Længere kan jeg ikke gå.
Endnu.
Se.
På hvad?
Ingenting.
Jeg har set på alle kameraerne, og der er ingen abby på nogen af dem.
Det er aldrig sket før.
Er det muligt?
De er væk.
Oversat af: Dan Schioenning Larsen