Det är år 4032.
Människans ödeläggelse av miljön
har skapat evolutionära avvikelser kallade Abbies,
som styr världen.
En man såg katastrofen komma. Han skapade en ark för mänskligheten
och utvalde ett fåtal för att sova i 2000 år
och övervinna människans förintelse.
Omgivna av berg och skyddade av ett elektriskt stängsel,
det sista av mänskligheten som fortfarande lever på jorden,
gör sitt bästa för att överleva i en stad som heter Wayward Pines.
Tidigare på Wayward Pines...
Vi har ett problem, Mr Pilcher.
Ethan Burns fru kanske letar efter honom.
-Jag vill stoppa det. -Men det är gjort, Adam.
Det finns något jag måste visa dig. Det är Adam Hessler.
15 September. Fortfarande inga tecken på överlevande.
Titta, Abbies, de är borta.
Hej, Jason.
Vi hade en överenskommelse.
För de som bryter reglerna finns det inte några kompromisser.
Upproret är över.
Jason satte Ben utanför stängslet.
Ben!
VÄLKOMMEN TILL WAYWARD PINES DÄR PARADISET ÄR HEMMA
God morgon, Wayward Pines.
Solen har stigit över en ny dag.
Låt oss vara tacksamma för vår lycka
och fortsätta leva våra liv som vanligt.
God morgon, Wayward Pines.
Vi har 25 graviditeter som påbörjar sjunde månaden.
34 i fjärde och 19 i första.
Dessutom har nio kvinnliga blivit befruktningsbara den här månaden.
Det är utmärkt.
Och forskningen i laboratoriet?
Jag har en uppdatering för dig senare i veckan.
Dr Yedlin kanske kan hjälpa dig med det.
Jag är inte säker på att Dr Yedlin har den expertisen.
Forskning på avvikelserna kräver år av kännedom
och en väldigt specifik bio-medicinsk bakgrund.
Jag tror att han lär sig fort. Du kanske kan fråga honom?
Okej, ska göra det.
Vi borde också få ihop en plan med dr Yedlin
för att avsluta internernas träning.
Se om han har några förslag om hur man skyndar på saker.
Det är en bra idé.
CJ.
Jag trodde att mötet var om skörden.
Om att säkra en permanent källa av mat och vatten.
Det är om frågorna som Wayward Pines står inför.
Det finns många sådana.
Ingen av dem spelar någon roll om vi inte kan utfordra folket.
Vi är fortfarande här tack vare dig, CJ.
Vi vet det.
Snälla. Stanna.
Jason, när Wayward Pines växer måste vår tillgång till mat också växa.
Vi borde välja vår plats ordentligt.
Det kanske är nära den ursprungliga skörden, det kanske är längre bort.
Men vi måste göra jordstudier, mäta solljus,
avgöra vad av vår återstående säd som kan frodas.
Vi borde anlägga konstbevattning och hitta ytterligare vatten.
Jag trodde att det här bara handlade om
att plantera några extra rader majs.
Det här är en sällsynt möjlighet.
Nu när Abbies har dragit sig tillbaka kan vi arbeta utan rädsla.
Fatta övervägda beslut om jordbruket som alla kan dra nytta av.
Det finns risker.
Vi vet inte vart de har tagit vägen eller hur länge.
Kerry har rätt, det låter ambitiöst.
Vi kanske borde fokusera mer på att säkra saker inom Wayward Pines.
Det CJ föreslår är vettigt.
Jag säger bara att vi måste tänka på vad Pilcher hade velat.
Vi får aldrig avvika från det.
Han hade velat att vi överlever.
Och vara modiga som han var.
Om jag inte hade planterat skörden för tre år sedan,
hade vi svultit vid det här laget.
Stämmer.
Hur kan du vara emot att säkra vår mat?
Vi kommer att ha samma säkerhet, till och med mer än skördarna hade.
De kommer tillbaka när den första omgången studier är klar.
De går inte långt.
Jag förstår din oro, Megan.
Vi måste gör det här.
Lugn.
-Kommer du ifrån Wayward Pines? -Var skulle jag annars komma ifrån?
Är du en Nomad?
Nomad, nej.
-Vem skickade dig? Pilcher? -Nej, Pilcher är död.
Vem är du?
Har du något emot att ta det lugnt med kniven, kompis?
Jag är inte en av våra muterade vänner,
om du inte ser det så är vi på samma sida, jag lovar.
Snälla.
Vem styr?
Är det Pam?
Nej, Pam utförde faktiskt gärningen.
Det är åtminstone vad jag hört, ingen har sett henne på ett tag.
Ett barn styr nu, han heter Jason.
Du kommer älska honom.
Var fan är vi?
Jag vaknade i
någon håla.
Lägger de folk i hålor?
De gör många saker.
Vart ska du?
Vänta, så Pilcher kastade ut dig? Vad gjorde du för att göra honom arg?
Ingenting.
Några av oss skickades ut för att utforska och rapportera tillbaka.
Leta efter andra samhällen.
-Andra överlevande. -Jaha, hur många hittade du?
Jag hittade dig.
Säger till Lucy att tvätta ditt hår.
Lucy.
Älskling, det är okej.
Jag kommer ihåg första gången jag fick min.
Det är väldigt obehagligt, jag vet.
Men du vänjer dig.
Hur gammal var du när du blev ihop-parad?
Det var lite annorlunda då.
Vet du vad?
Du ska få träffa några pojkar.
Och en av dem kommer vara riktigt trevlig.
Jag vill inte bli mamma.
Lucy.
Jag kan inte, jag är inte redo, tvinga mig inte att gå tillbaka.
-Jag är ledsen. -Nej.
Du måste gå tillbaka.
Älskling, om du inte gör det vet de att något är fel.
Kom hit.
Är du säker på att de är borta?
Inte säker. Aldrig säker.
Det låter tryggt.
De brukar skicka en spanare.
Fånga spanaren innan de kan rapportera så har du en chans att komma undan.
Det finns ett sätt.
Om folk lever länge nog för att lära sig.
Vad hände med dig?
Grupp B.
Vaknade i paradiset ungefär fem år sedan, tror jag,
-kort innan Invasionsdagen. -Jag menar inte det.
Varför är du härute?
Jag ritade utanför strecken.
Låter som ett hårt straff.
Ja, jag håller med.
Men du är fri nu, eller hur?
Beror på.
Jag ska hem.
Någon jag måste träffa.
Men inte så...
Kanske bara kastar ut dig igen.
Inte bra.
Hjärter.
Okej.
Abbies?
Nej, kan inte vara dem, signaturen är fel.
Vi tar oss till staketet.
-Du, Sander, det är någon annan. -Öppna grinden.
Vi går.
-Är det Hassler? -Kanske.
Vem är du?
Dr Yedlin.
Vem är du?
Varför gick du ut dit?
Hur långt kom du?
Är vi ensamma?
Jag antar att det är något vi fortfarande inte vet.
Vi vet.
De är inte vår fiende.
De är våra ersättare.
Vad betyder det?
Har du ont?
Ligg ner.
Adam Hassler.
-Hur mår han? -Du får fråga honom det.
Han pratar inte med oss just nu.
Därför frågar jag dig.
Jag är hans läkare, så jag säger heller ingenting.
En liten sak som kallas läkareden.
Vi lever i en annan tid nu.
En del gamla regler räknas inte.
Är han stabil, doktorn?
Mentalt, menar jag.
Vilken del av det jag sa förstår du inte?
Jag förstår din sits.
Men Adam Hassler är en hjälte.
Pilcher skickade ut ett dussin Nomader
i ett dussin riktningar utanför stängslet
för att rapportera tillbaka allt.
Och Adam är den enda som kom tillbaka.
Det här är stora nyheter för Wayward Pines.
Vi behöver veta vad han sett, vad han vet,
även den minsta detalj--
Fråga honom då.
De kommer till dig när de är sjuka.
Stämmer inte det, dr Yedlin?
De är då du tar hand om dem. De är då de ger dig bekymmer.
Om de ger dig bekymmer.
Ditt sätt gör det svårt att veta ibland.
De är mitt ansvar hela tiden.
De är som min storfamilj på ett sätt.
Som Pam Pilcher, menar du.
Du vet ingenting om det.
Jag vet att hon är död.
Jag oroar mig för alla.
De håller mig vaken.
Och jag är beredd att göra allt för att beskydda dem.
Jag fattar de svåra besluten.
Skulle du?
Mr Hassler.
Jag drog i några trådar
och jag har bokat en gratis hårklippning åt dig.
Och jag hade också turen att skaffa en kroppsvaxning åt dig
och en manikyr/pedikyr.
Men för tillfället borde vi kanske fundera på att boka om.
Skåda landet där jag skall bygga vårt samhälle.
Och leda mänskligheten ut ur mörkret.
När vi reser oss ur sömnen och återvänder till vår värld,
skall de första generationerna leda oss.
Och skapa egna familjer.
Drömmen om en återbefolkad jord lever.
Och den börjar här i en stad som heter Wayward Pines.
Tall, träd som alltid består
Tall, talar inte om det som var igår
Tall, deras barr sticker hårt
Tall, de gav oss en ny början
Du luktar så gott
Vi gör ditt trä
Du ger oss skugga De planer vi gör
Vi ser till Att vi aldrig slits isär
Tall
Lucy.
TALL! EN MUSIKALISK HÖGTID
Lucy, gumman.
Är allt bra?
Jag har märkt att du har gått på toaletten oftare på sista tiden.
Bara något jag åt, fröken.
Okej.
Vad ville Clear och Severe?
Vad är fel?
Jag tror att hon vet.
Oroa dig inte. Jag säger inget.
Adam.
Det är du.
Var är Ethan?
Ethan är borta.
De satte bara ut Ben utanför stängslet.
Såg du honom? Lever han?
Jag såg honom inte.
Din jävel.
När du skickade hit Ethan...
Du visste hela tiden, eller hur?
Du jobbade med Pilcher
och du visste om det här stället och du var med på det.
Hela min familj är borta på grund av dig.
Vi litade på dig.
Dags att vakna.
Jag kunde inte hålla mig för min morgonskopa.
Jag antar att jag skulle ha bytt lås.
Jag har nycklar, de öppnar mycket i den här stan.
Ungarna blir glada för att du är här.
Vad är dagens smak?
-Majs. -Verkligen?
Jag trodde snarare att det var ånger.
Hassler säger inget och Jason beslutar fortfarande vad han ska göra med dig.
Han vet om gevären, granaterna du stal
och att din lojalitet till den första generationen var tänjbar.
Och fortfarande förtjänar straff.
Men att du överlevde gjorde dig till hjälte.
Och allt börjar återgå till det normala.
Jag tänker inte skapa några besvär.
-Hur länge då? -Jag vet inte,
tills glassen tar slut?
Jag skulle inte skämta om det här, Xander.
Vi ger dig en andra chans för ungefär tionde gången.
Jag förstår, det finns inget att slåss om.
Och hur tänker du roa dig?
Hur överlevde du därute?
Hjälpte Hassler dig?
Tog du en ordentlig titt på killen?
Han kanske var på väg tillbaka men han hade tur att jag hittade honom.
Du vet,
de är inte bara dumma djur, Kerry.
De har ett system,
om man överlever tillräckligt länge för att lära sig.
Så du lärde dig något om dem?
Någonting som kan hjälpa oss.
Jag ska ge Jason en full rapport.
Jag kan prata med Adam också om det är det ni vill.
Vi fick en anknytning därute.
Om du tror att det skulle hjälpa min situation här.
De ska ersätta oss?
Det är vad han sa.
Adam Hassler sa det.
Theo, jag tror att du borde säga något.
Pilcher kallade dem Abbies för att det är avvikelser.
Det är inte meningen att de ska vara planetens framtid.
Och tydligen skickar de ut folk utanför stängslet nu.
Jag tycker du borde berätta för Jason.
Jag kan inte ge honom mitt förtroende.
Men det är väl inte bara ditt?
Inget säger Wayward Pines lika bra som en bit färsk varm fudge.
Tack för att du träffar mig, Frank.
Jag vet att det inte är coolt att bli sedd med sin gamla lärare.
Det är okej.
Vet du varför jag har bett dig komma hit idag?
För att påminna dig om David Pilchers största gåva till oss alla.
Stängslet?
Livet.
Det är så värdefullt och nödvändigt, håller du inte med?
Och vi måste alla bidra.
Och jag ville påminna dig, Frank.
En av reglerna på akademien är att det inte ska finnas hemligheter,
mellan medlemmarna av den första generationen,
och det finns definitivt inga som ska hållas ifrån mig.
Så vi ska skvallra på varandra?
Vi behöver inte använda det ordet. Vi ska dela information.
Vi ska vara ärliga med oss själva och varandra.
Frank, hjälp mig med din syster.
Jag vet inte vad du pratar om.
Frank, det är jag.
-Hon är inte redo. -Det är inte ditt beslut att fatta.
Jag lovade att jag skulle beskydda henne, jag tänker inte--
Du beskyddar henne och det är så beundransvärt.
Särskilt efter allt ni båda varit med om.
Men hon växer upp, Frank.
Hon är en blommande blomma. Hon håller på att bli en kvinna
och det är något som borde firas.
Och det vi uppmuntrar är helt enkelt
ett naturligt sätt att leva utan inskränkningar
och en chans för henne att tjäna ett högre syfte.
Jag vet att du vill göra det som är bäst för henne.
Men nu måste ni två göra det som är bäst för Wayward Pines.
Abbies är borta nu, Doktorn.
Kanske inte för alltid, staden kan fortfarande vara i fara.
Men jag förstår att du är orolig.
Vi har en chans att säkra framtiden.
Och börja någonting nytt.
Tur.
Jag är ny här, jag fattar.
Men jag såg dem göra stegar med sina kroppar.
Det är problem lösning, det är social struktur.
De är villiga att offra sig själva.
Du underskattar dem, utsätter ditt folk för fara.
Hur läge har du varit här, doktorn? En vecka, tio dagar?
Tänk dig nu att du har varit här i ett år, fem år, tio år.
Tänk bara på livet du hade.
De du har lämnat bakom dig.
Minnena börjar blekna.
Och besöken i sitt sinne, de som gav dig tröst,
blir inte mer än att lägga blommor på graven.
Vårt arbete är viktigt, ja.
Men det handlar inte om vatten eller majs eller sojaprov.
Vi går utanför stängslet imorgon och vi stannar utanför.
Det handlar inte ens om oss.
Det handlar om dem vi lämnar bakom oss.
De som inte kan följa med oss.
Genom oss kan de se horisonten.
Och genom oss kan de hoppas.
Får de åka?
Ja, det är väl spännande?
Vänta.
-Lisa. -Jag vill följa med.
CJ, låt mig hitta min son.
Vad är det med honom?
Han är inte mitt problem.
Vi åker.
Är du okej?
Jag är fortfarande här.
Jag antar att det är värt något.
Jag ser att din man är vaken eller ofryst eller något.
-Låter han dig vara ifred? -Din man?
Nej, jag menar, Jason.
Okej. Oklart.
Jag sa att jag hade ny information om Abbies.
-Har du? -Det måste finnas något.
Xander, försök vara snäll.
Jag försöker bara överleva.
Gör vi inte det allihopa?
Huset bjuder.
Vilken tur jag har.
Jag funderar på att kalla dem Waywards böter.
Det är toppen.
-Kom igen, det är roligt. -Det är väldigt charmigt.
Megan.
Kan jag hjälpa till?
Jag pratade just med Lucy.
Jag ser det. Om vadå?
Om du verkligen måste veta så påminde jag Lucy om hennes plikt.
-Plikt? -Ja, det är väl spännande?
-Lucy, du måste följa med mig, raring. -Nej, snälla.
Lucy, kan du gå ut ett ögonblick?
Prova det här, det är jättegott.
Varje medlem i vårt samhälle
har en plikt att säkra mänsklighetens framtid.
Det kommer bli misslyckanden som ditt.
Och därför måste vi uppmuntra första generationen att få barn
-så fort som möjligt. -Jag förstår det.
Men man kan säkra mänskligheten
och försöka behålla lite av den på samma gång.
Du inser att du ber barn att få barn.
Det är en överlevnadsstrategi som används av många samhällen.
Primitiva samhällen, Megan. De här flickorna borde ha ett val.
-Lucy har ett val. -Det har hon faktiskt inte, Rebecca.
Måste jag förklara för dig?
Du får inte såra henne.
Ingen sätter sig över reglerna, du ger mig inget val.
Jag ska träffa Jason om 30 minuter på en forskningsgenomgång.
-Du vet att jag måste anmäla det här. -Anmäla exakt vad?
Rebecca Yedlin följer inte reglerna.
Rebecca Yedlin måste kontrollers. Beräknas.
Vill du verkligen ta den kampen, Megan.
För jag är inte säker på att du kommer vinna den.
Du är väldigt självdestruktiv, Rebecca.
Om du bara kunde se det.
Lucy, kom in.
Du följer med mig hem ikväll.
Jag går med dig till skolan imorgon.
Våran värld.
Fortfarande vacker.
Vi sätter upp tälten.
Varför kom du tillbaka?
Är det jag, försöker du hjälpa mig?
Harvester's är öppet.
Jag vet hur det känns.
Att se något du inte kan beskriva och ingen tror på.
Att ha en känsla av slutet.
-Såg du honom? -Ja.
Lucy ska bo hos oss några dagar.
Duschen är uppe till vänster, jag kommer strax,
för att visa var du ska sova.
-Var är hennes föräldrar? -De dog på Invasionsdagen.
Så hon bor med sin bror på akademien med de andra föräldralösa barnen.
Jag tar hand om henne nu.
Hon fick mens för några dagar sen.
Och de vill ha med henne i befruktningsprogrammet.
Den där flickan?
Hon är vadå, elva?
Jag vet.
Hur fungerar det?
Insemineras de?
De parar ihop dem.
Och de sätter in dem i avelsrum på akademien.
Och jag tror att de gör det på det gamla vanliga sättet.
Gamla vanliga sättet är en sexpack, och låna din brors bil.
din pappas cologne och radion, det är inte...
Vem väljer ut dem?
Vem parar ihop dem?
Jag vet inte, inte en person, tror jag.
Och det går efter utseende eller... intelligens.
Storlek, kanske?
Det är rashygien, och du vet det.
Jag är på din sida, Theo, jag håller med dig.
Jag gör mitt bästa för att beskydda henne från det jag kan
så länge jag kan.
Det är därför hon är här med oss.
CJ berättade för mig varför de åker utanför.
Det är inte maten.
Det är för att ge dem hopp.
Och det verkar på ett sätt vettigt.
Men varje gång någonting verkar nästan rationellt här,
kommer två saker upp som inte stämmer överhuvudtaget.
Så vi pratar.
Och vi försöker förstå det vi kan.
Pratet handlar bara om överlevnad, det handlar inte om att leva.
Det här är inte livet.
Arbeta hårt, var lycklig, njut av livet i Wayward Pines.
Lucy, var har du varit?
Jag vet att det var du.
Vadå? Lucy, vad pratar du om?
Du berättade för henne. Tänk om jag sa saker om dig?
Vilka saker?
Jag hatar dig.
Du...
VI ÄR FRAMTIDEN
Översatt av: Åsa Arbjörk