Det er år 4032.
Menneskehetens ødeleggelser av miljøet
har skapt evolusjonære avvik, kjent som abbies,
som regjerer over jorden.
En mann så katastrofen komme. Han skapte en ark for menneskeheten
og valgte ut noen få til å sove i 2000 år,
og trosse menneskehetens utryddelse.
Omringet av fjell og beskyttet av elektriske gjerder
gjør de siste gjenlevende menneskene på jorden
sitt beste for å overleve i en by med navn Wayward Pines.
Tidligere på Wayward Pines...
Pilcher sendte et dusin nomader i hver sin retning utenfor gjerdet,
og Adam er den eneste som har kommet tilbake.
De er borte.
Dette er en sjelden mulighet.
Nå som abbiene har trukket seg tilbake, kan vi jobbe uten frykt.
Jeg vil bli med.
La meg finne sønnen min.
Hver gang noe begynner å virke rasjonelt,
dukker det opp to ting som ikke gir mening.
Alle medlemmene av samfunnet vårt
har en plikt til å sikre menneskehetens fremtid.
Lucy har et valgt.
Det har hun faktisk ikke, Rebecca.
Jeg vil ikke bli mor.
Frank,
hjelp meg med søsteren din.
Du fortalte henne det.
Abbiene er borte, doktor.
Og vi har en sjanse til å sikre fremtiden vår,
og bane en ny vei fremover.
Du undervurderer dem.
Vær så snill, ikke gå på jobb i dag.
Beklager, jeg må.
Vi burde reise vekk.
Galápagosøyene, Machu Picchu.
Jeg vet ikke om du mener alvor.
Det gjør jeg. Det er virkelige steder.
De er veldig langt unna.
Theo,
hva med en strand?
Hawaii?
Kjære, vi skal til Hawaii.
Kan du finne frem estimatene for Peterson-prosjektet?
Beklager, jeg fikk beskjed om å gi alt til Alex.
Hva? Alex? Han har ikke blitt underrettet.
Jeg tror de går for forslaget hans.
Så de stjeler prosjektet mitt fra meg?
Beklager.
Utsett alt, jeg vil ha hele teamet
med på et telefonmøte umiddelbart.
Det er en mann på kontoret ditt.
Han ville ikke vente i resepsjonen.
Rebecca Yedlin?
David Pilcher.
Si meg, er det der Pier's Park?
Faren min og jeg pleide å dra på seilturer der.
-Herr Pilchner... -Pilcher.
-Nettopp. -Kanskje du har hørt om boken min.
Den kommende krisen: Menneskets tilpasning til miljøet.
Hva vil du?
Ja, så klart.
Vel, jeg vil at du skal vurdere et prosjekt,
et ambisiøst prosjekt,
noe historisk.
Og hva slags bygning er det snakk om?
La meg fortelle om det over middag.
Montrachet.
Den vanligste av hvite burgundere.
Chardonnay fra California presenterer rett fra flasken.
Momentan nytelse for amerikanske smaksløker.
Det burde handle om modning,
det som varer.
Avhandlingen min fra Harvard.
Jeg har ikke sett den på årevis.
Du syntes tittelen din var dårlig.
Hvor fikk du tak i den?
Jeg omgir meg med mennesker
som er flinke til å skaffe meg det jeg vil ha.
Den er nokså imponerende.
Du er fan av Henry Clubb, ser jeg.
Jeg ble arkitekt på grunn av ham.
I 1856
bygde han en bosetning som kaltes...
Den oktagonale byen, jeg vet det.
Og den mislyktes.
Tenk om vi fikk en ny sjanse?
Til å begynne på nytt?
Med et lite, opplyst fellesskap...
...som vokste gradvis,
helt til det ble det viktigste og mest betydningsfulle fellesskapet
verden noen gang har kjent?
Det vil du vel være en del av, hva?
Det tror jeg alle vil.
Du ville bli overrasket.
Jeg tror at flodbølgen kommer, Rebecca.
Den vil fornye alt.
Vi trenger en ark.
Jeg trenger at du designer den.
Det du foreslår høres...
Sprøtt ut. Jeg vet det.
Man blir vant til at folk ser deg som en galning,
en falsk profet.
Det kan tynge deg ned, tynge enhver ned.
Men om du tror på noe, virkelig tror på det,
kjemper du for det.
Jeg skulle si at det du foreslår høres dyrt ut.
Jeg er villig til å betale enhver pris.
Jeg ville gitt mitt siste øre for dette.
Jeg søker etter drømmere som meg selv.
Er du en drømmer, Rebecca?
Ville du ikke likt å få muligheten...
...til å bygge byen du alltid har drømt om å bygge?
En arv uten like.
VELKOMMEN TIL WAYWARD PINES HVOR PARADIS ER HJEM
Enhetene er på vei.
Sperr av Main Street.
Ingen får se dette.
Jeg er på saken.
Hvordan kom han seg inn? Fins det fler?
Det vet vi ikke ennå.
Hvorfor angriper den ikke?
Når vi har drept den, gjennomsøker vi stedet.
Drepe den?
Vi burde ikke drepe den, denne er annerledes.
Se.
Det er den første hunnen vi har sett.
Det er en by.
Med en ekte Main Street.
Er det en ølhage?
Nå vet jeg hva som holder deg våken kl. 04.00 om natten.
Ølhager.
Den er designet for glede.
Du får ting til å fungere på innsiden, jeg får dem til å fungere utenpå.
Vi utgjør begge en forskjell.
Jeg er vel bare litt bekymret.
Hvorfor det?
Herr Riktig vandrer inn på kontoret ditt med en gullbillett,
en enorm kommisjon, og ber deg om å...
...bygge en drømmeby.
Og det henger ikke på greip.
Jeg vil ikke at du blir såret.
Vi vet begge at en utopi ikke kan eksistere.
Kan du la meg være i fred? Jeg vil bare jobbe akkurat nå.
Føler du deg beundret?
Du slo den abbien.
Det var faktisk...
Alle jentene på skolen har et øye til deg nå.
Han har vært merkverdig passiv siden hun kom.
Det er ingen tegn til feilernæring, røntgenbildene virker normale,
men vi har så vidt begynt.
Vi ville vente til bedøvelsesmiddelet
hadde sluttet å virke før vi begynte å ta blodprøver.
De andre abbiene ser ut til å ha roet seg etter at hun kom hit.
Men så er det dette.
Hva er det?
Vi er ikke sikre.
Det er ikke naturlig, og det ligner ikke på arrene
vi har sett på enkelte av hannene.
Det kan være antropologisk.
Antropologisk?
De er ikke en glemt stamme, de er dyr.
Jeg skal se gjennom Pilcher-forskningen igjen.
Men det står vel ikke så mye om hunner?
Abbiene som kom seg gjennom gjerdet under invasjonen var alle hanner.
Vi visste selvsagt at det fantes hunner,
og som med alle arter, er de annerledes.
Vi vet bare ikke hvor annerledes.
Kanskje jeg kan oppdage noe som kan hjelpe oss.
Med å forstå dem?
Å drepe dem.
Én gang for alle.
Hold meg oppdatert.
Margaret ser ut til å håndtere dette godt.
Margaret?
Har du gitt henne et navn?
Jeg navngir alle abbiene mine.
Den store heter Dennis.
Han var en bølle.
Den heter Max. Nok en bølle.
Jeg hatet videregående.
Jeg også.
Eksen min, hver gang jeg ba om unnskyldning,
så stirret hun bare på meg.
Derfor heter hun Margaret.
Beklager, Margaret.
Vi har gjennomsøkt byen, vi fant ingen fler abbier.
Bra. Og gjerdet?
Gjerdet er sikret.
Kan du da forklare hvordan en abbie
endte opp på karusellen vår på Main Street?
Kanskje hun var her hele tiden.
Hun er føyelig, hun kan ha gått ubemerket.
Kanskje mens gjerdet var oppe og utforskerene dro.
Eller så hjalp noen den.
Hvem ville gjøre det?
Fortsett arbeidet.
Du kan hjelpe dem med vannprøvene,
hvis det ikke er for mye bry.
Har du en spade?
Jeg kan hjelpe deg med å grave graver.
Er det derfor du kom tilbake?
For å preke om verdens undergang?
For ingen av oss har tenkt til å dø her ute.
Når de kommer, vil det ikke spille noen rolle.
Furuer har en forventet levealder på over 5000 år.
Det er forferdelig å overleve alt rundt seg, hva?
Naturen er grusom på den måten.
Jeg reiser ikke tilbake, CJ.
Vi kan ikke være sikre på at abbiene har forsvunnet.
Vi burde dra tilbake til trygghet.
Jeg har bestemt meg, jeg blir her.
Det er tryggere inne.
Ben er her ute.
Jeg vil aldri forlate min sønn igjen, jeg er fortsatt moren hans.
Jeg trenger ikke at du beskytter meg.
Det må du kanskje fortelle ham en dag.
Den mannen er årsaken til at familien min er død.
Ja, men han er også årsaken til at du lever.
Første gangen du er i Idaho?
Ja, det er nydelig.
Her borte.
Det er her vi skal bygge fremtiden vår.
Trærne må dessverre vekk, bortsett fra furuene
de eldes bedre.
Det er visst en by der allerede.
Ikke mye lenger.
Jeg vil at du skal møte resten av teamet.
Alle sammen...
...møt arkitekten vår. Dette er Rebecca.
-Hei. -Hei. Megan.
Jeg elsket plantegningene dine.
Måten du plasserte bilene og garasjene
bak husene, det er så elegant.
Og når alt er i nærheten, hvem trenger vel engang å kjøre?
Det er en åpenbar måte å oppmuntre til sosialisering.
Men godt jobbet, likevel.
Takk.
Er det der vi skal bygge basen?
Vi har allerede begynt.
Den er på andre siden av fjellet.
Men du vil ha god tid til å utforske den etter middag.
Hei, Jason.
Rebecca, som du kanskje har hørt,
var abbien på Main Street alene.
-Det var gode nyheter. -Du designet stedet.
Nå trenger jeg din hjelp.
Jobben min er å holde byen trygg.
Er du sikker på at gjerdet er solid?
Gjerdet er sikkert.
-Hva om du tar feil? -Da dør vi.
Det er ikke designene mine som er problemet.
Hvordan er alt hjemme?
Fint.
Bra.
Da regner jeg med at du har fortalt ham alt.
Det er ikke bra å holde på hemmeligheter.
Jeg vil gjerne flytte avtalen.
Du har låseskap nr. 4.
Formeringsrom 9.
Fins det kamera på rommene?
Det fins kamera.
Formeringsrom 9.
Hei, Frank.
Hei, Meadow.
Skal vi legge oss på sengen eller noe sånt?
Vet du, Frank, dette...
...ville nok fungert bedre om vi tok av oss kåpene.
Jeg har glemt hele...
Det begynner med "K", og så tror jeg det er "J".
Det står der borte.
Ok, nettopp.
La oss gjøre "K", da.
Beklager.
Jeg beklager.
Går det bra?
Ja, jeg er bare litt nervøs.
Vi kan gå rett til "P" om du vil.
Nei, det er bare hele opplegget.
La meg...
Bare glem det.
Hva er det?
Jeg skjønner tegninga, du liker meg ikke.
Nei. Jeg mener, det er ikke...
Hva er det, da?
Du har rett, vi passer ikke sammen.
Jeg liker blondiner bedre.
Kanskje du ikke passer med noen.
Ikke bekymre deg, jeg skal si ifra.
Er han inne?
Ja, han er inne.
Men han er veldig opptatt.
Og vi tar dessverre ikke imot dropp-inn-timer akkurat nå.
Du ville treffe meg?
Jeg hørte at dere fanget et av de vesenene midt i byen.
Det gjorde vi. Hun er på laben.
Fortsatt i live?
Du sa "hun", hvordan vet dere det?
Man trenger ikke å være en gynekolog.
Så dere har en ekte lab her.
Ja, på fjellet.
Vi har studert hannene, men dette kan være en gyllen mulighet.
Vi har aldri fanget en hunn.
Aldri sett en, engang.
Litt lenger til venstre, tror jeg.
Så hvem leder forskningsteamet?
For om noen har den riktige opplæringen,
har jeg ikke møtt dem.
Det er ikke treningen din heller.
Med mindre du har fullført
turnus som veterinær uten at jeg vet det.
Dere trenger en som forstår seg på rutiner, medisinsk etikk.
Med mindre det er en del av de gamle reglene som Wayward Pines ikke følger.
Det er mange ting vi er glade for å kunne legge bak oss.
Men i dette tilfellet burde de gamle reglene fortsatt gjelde.
Flott. La meg lede forskningen, da.
Dere trenger en som er kvalifisert.
Det kan jeg gjøre.
Men om jeg støtter dette og det får gjennomslag,
kan du tråkke noen på tærne.
Flott.
Bare si fra når du vil starte,
så introduserer jeg deg for teamet.
Dr. Yedlin. Kom hit, er du snill.
Vi skal straks ta ut litt cerebrospinalvæske.
Vil du se på?
Hvorfor er hun ikke bedøvet?
Vi tester smerterefleksen også.
Vi må vite om smerte kan brukes til å avskrekke dem.
Hun kan overvåkes, men må over hodet ikke røres.
Dr. Yedlin blir en del av teamet, Megan.
Jeg skal lede det, ifølge avtalen vår.
Vet Jason om dette?
Jason har godkjent det.
Og dr. Yedlin er en kirurg i verdensklasse
som har mottatt mange priser og stipender.
Å lære så mye vi kan, så raskt vi kan,
er i Wayward Pines' beste interesse.
Jeg overlater dere til arbeidet.
En kirurg i verdensklasse og en hypnoterapaut i verdensklasse
har nok mye å snakke om.
Beklager, sa hun hypnoterapeut?
Det er lenge siden.
Jeg har fullført mange år med studier og forskning siden da.
Jeg kommer innom i morgen,
så setter vi opp noen skikkelige rutiner.
Flott. Jeg ser frem til det.
Gjør det.
Først og fremst
vil jeg si at jeg er overlykkelig for arbeidet du har gjort.
Da vi først møttes, fortalte du meg
at du ville sprenge verden i lufta og starte på nytt.
Vel, tro meg...
...du er godt på vei.
Designene dine er utrolige.
Takk.
Takk, David.
Takk.
Jeg må innrømme noe.
Det er viktig at du forstår omfanget av planene våre.
Ok. Utmerket.
Virkeliggjøringen av designene dine
vil ikke skje på en stund.
Snakker vi om ett år?
Fem år?
Vinen vi drikker, Nerello,
kommer fra vulkanen Etna.
Det er yndlingsvinen min, og har vokst på siden av en vulkan.
Men hva er det ved vinen som gjør den så spesiell?
Er det druen, kjøpsmannen, eller klimaet?
Nei, det er jorden.
Resultatet av dusinvis, hundrevis av utbrudd over tusener av år,
som stadig forandret den kjemiske og mineralske oppbyggingen
av jorden.
Og selv etter all den uroligheten, den omveltingen,
all voldsomheten og ødeleggelsen,
gir naturen oss en nydelig og utsøkt gave.
Timingen, plasseringen...
...var avgjørende.
Den neste naturkatastrofen er rett rundt hjørnet.
Og den eneste måten å forsikre at vi overlever
er å kaste oss frem forbi hendelsen.
En utvalgt gruppe frivillige,
som alle virkelig tror på dette,
vil legges i kryogeniske kamre her i dette lokalet,
hvor vi skal ligge og sove
i 2000 år.
Når vi våkner, forteller algoritmene oss
at faren vil være over,
og da kan vi bygge vår utopi.
Din utopi.
Verden vil være klar til å begynne på nytt.
Nå, Rebecca,
du har sikkert hundrevis, tusener av spørsmål
om alt dette.
Vi vil med glede utdype detaljene,
men jeg syntes det var viktig å...
...underrette deg.
Jeg håper at du vil bli min samarbeidspartner
når vi nå skal bli vitner til at denne nye verdenen skapes.
Dette er mye å ta inn over seg.
Det er selvsagt en ære å være en del av dette,
og jeg gleder meg,
og det er en...
Det er en dristig plan, den er utrolig.
Hei, så hvordan gikk det?
Jeg kan ikke.
Beck, fortell meg det.
Hva om du tok et feil valg?
Hva om du, bare hør meg ut,
hva om du gjorde en feil
og ikke fant en måte å fikse den på?
Han mente ikke alvor, hva?
Jeg skulle ønske det.
Kjære, jeg var så redd for at noe slik kunne skje.
Jeg skulle ønske jeg aldri ble involvert i dette.
Jeg føler meg så mislykket.
Du har ikke mislykket.
Bare si at du slutter.
Om de kommer etter deg, tar jeg meg av det.
Sykehuset.
Jeg må tilbake.
Vi skal komme oss gjennom dette.
Jeg hadde en drøm i natt.
Jeg dro tilbake,
og jeg gikk inn i huset, og Ben var der.
Han løp rett inn i armene mine, og...
Ethan var svært opprørt,
men han var glad jeg var hjemme.
Jeg har ikke mer å hente innenfor det gjerdet.
Theresa...
Du skulle ikke følge etter ham.
Jeg kunne ha tatt vare på deg,
men du endte opp her.
Du og Ben...
Jeg måtte følge etter deg.
Adam, hva er det du sier?
Jeg ville ha Ethan ute av bildet.
Jeg vet at det var galt.
Jeg forventer ikke at du tilgir meg.
Jeg beklager.
Jeg var i formeringsrommet...
...med Meadow.
Jeg kom ikke lenger enn til "K".
Jeg hadde ikke lyst.
Det skjer.
Meadow, Ashley.
Jeg mener, jeg hadde ikke lyst.
Nei, jeg mener, jeg vet ikke, de...
De putter deg på et sprøtt rom
og du må huske alle disse trinnene.
Tror du det er problemet, at jeg glemte noen av trinnene?
Jeg vet ikke om det er...
Tror du at du er skeiv?
Ikke i det hele tatt.
Jeg er det motsatte av skeiv.
Jeg føler meg veldig lite skeiv.
Det betyr ikke bare "skakk".
Har ingen forklart dette for deg?
Forklart hva da?
Å bli tiltrukket av samme skjønn.
Vær så snill, doktor.
Det er ikke noe galt med deg.
Jeg skulle fortelle dem at du må gi meg noe.
Kan du gi meg noe, en pille eller en form for behandling?
-Bare ro deg ned. -Nei, vær så snill!
Hør...
Si at jeg skal gjøre det neste gang,
at jeg skal huske alle trinnene, jeg skal gjøre alt, jeg lover.
-Du trenger ikke noe. -Det fins regler.
Ok? Jeg må få barn, det er min ærefulle plikt.
Men om jeg er syk og de finner ut at jeg ikke kan det...
...dreper de meg.
Det skal ikke få skje.
Rebecca.
Fortell ham det.
Hvorfor er du her?
Fortell ham det.
Xander og jeg er gift.
Han er ektefellen min.
Jeg ble kidnappet,
og lagt under narkose.
Da jeg våknet, var du ikke her.
Jeg var her helt alene.
Jeg visste ikke hva jeg skulle tro om stedet,
hvordan jeg skulle overleve her.
Jeg trodde du var død.
Så du giftet deg med ham?
De spleiser par, vi har ikke...
Slutt å snakke.
Hvor lenge?
Ett år.
Men vi har ikke vært sammen på seks måneder.
Theo, prøv å forstå.
Hva da?
At du giftet deg med noen andre mens jeg var en ispinne?
Eller at du har løyet for meg siden jeg våknet?
Jeg har ikke løyet.
Jeg ville bare ikke overvelde deg.
Men du dro meg inn i samme seng som du deler med ham.
Dette er ikke hennes feil.
Theo!
Herregud.
Går det bra?
Så det er her du gjemmer deg.
Du skal vel ikke hoppe?
Veldig morsomt.
Har du lurt på hva som fins der ute?
Hele tiden.
De sier at vi ikke må tenke på det.
Og jeg prøver å ikke tenke på det.
Men noen ganger ser jeg det i drømmene mine.
Hvor ingen forteller oss hvordan vi skal leve.
Hvor jeg ikke må bruke resten av livet
på å vaske andres hår.
Du har i det minste en jobb.
Jeg har ikke blitt tildelt noe ennå.
Du er heldig.
Det tviler jeg på.
Jeg er lei for det, Luce.
Jeg vet det.
Jeg har det vanskelig nå, og...
Jeg skal beskytte deg, Frank.
Du er lillesøsteren min.
Det er jeg som skal beskytte deg.
Jeg skal beskytte deg.
Takk.
Ta det med ro, ingen fler tester.
Vi har uansett ikke lært noe av dem.
Og vi får vel se hvilke overraskelser
en viss person kan by oss på i morgen tidlig.
Det var ikke meningen at vi skulle møtes.
Visste du det?
Pilcher trodde at vi skulle våkne,
og ja, dere ville ha vært her, men dere skulle være borte,
og verden skulle nok en gang tilhøre oss.
Jeg husker at jeg våknet opp på sykehuset...
...etter å ha blitt angrepet,
trampet på,
og forlatt for å dø.
Før mannen min døde,
prøvde han å sette meg sammen igjen.
Jeg savner ham.
Ser du, jeg kan fortsatt føle enkelte ting.
Hvorfor snakker jeg med deg? Du kan da ikke forstå meg.
Du er bare et dyr.
Ikke sant, Margaret?
Jeg kan gå vekk.
Nei, det går bra.
Jeg tenkte på dagen Ben ble født.
Han kom til verden
hylende.
Og han så rett på meg.
Og så tok han den knøttlille...
...hånden sin og slo meg i ansiktet.
Det var det første han gjorde.
Jeg klarer ikke slutte å tenke på at han er alene og vettkremt her ute.
Ingen mor burde leve lenger enn barnet sitt.
Jeg vet hvorfor du ikke vil tilbake til Wayward Pines.
Du er her fordi du vil dø.
Og jeg har vært der selv.
Hver dag sa jeg: "Det er slik det ender."
Men jeg tok et oppgjør med det.
Jeg har ingen fler spørsmål.
Jeg har sagt alt jeg skulle si ved å komme tilbake.
Jeg vil bare at du tilgir meg.
Vi er her ute sammen.
Jeg kan snakke med deg, det kan jeg.
Men jeg kan aldri tilgi deg.
Rebecca Yedlin.
Jeg heter Xander.
PERSONLIGE EIENDELER
Du må bli med meg.
Jeg forstår ikke.
Jeg vet det.
Alt er veldig forvirrende.
Du ble slått bevisstløs under stormen.
Du vil snart forstå. Det lover jeg.
Det er vakkert, ikke sant?
Oversatt av: Patricia Natvig