Det er år 4032.
Menneskets skade på miljøet
har skabt evolutionære afvigelser kendt som Abbier,
der hersker på jorden.
Én mand så katastrofen komme. Han byggede en ark til menneskeheden
og fandt udvalgte til at sove i 2,000 år
og forhindre menneskets udryddelse.
Omringet af bjerge og beskyttet af et elektrisk hegn,
kan de sidste mennesker i live på Jorden,
gøre deres bedste for at overleve i en by ved navn Wayward Pines.
Tidligere i Wayward Pines...
Vi beskytter høsterne.
Hvad med Abbierne?
Vi har aldrig brugt ild mod dem før.
Vi ved ikke, hvordan de opfatter det.
I aften lærer de det.
Brug flammekasterne.
Endelig nåede jeg byen.
Pilcher sendte et dusin nomader uden for hegnet
og Adam er den eneste, der er vendt tilbage.
Du vidste hele tiden, du arbejdede med Pilcher.
-Jeg vil trække det tilbage. -Det er slut,
Adam.
Hele min familie er væk på grund af dig.
Fortæl ham det.
Xander og jeg er gift, han er min mand.
Jeg hørte, du fangede et af de væsener i midten af byen.
Det er den første hun vi nogensinde har set.
Som i enhver race, er de anderledes.
De er ikke bare dumme dyr. De benytter en metode,
hvis du overlever længe nok kan du lære den.
Dalen er ryddet.
Vi tjekker nu fra jorden for at sikre området.
Området er sikkert. Vi kan nu begynde at bygge hegnet.
Vi burde få os et barn.
Du og jeg.
Virkelig?
Er du klar til det? Med mig?
Vi har opmuntret den første generation
til at formere sig med entusiasme.
Jeg tror, vi er klar til at vise et eksempel.
En søn til at lede.
Eller en datter.
Eller en søn.
En af hver.
Fire af hver.
Hvad er der galt?
Det er ikke noget.
Jeg har bare meget at tænke på, ligesom du selv har.
Det er okay at have håb.
-Vi klarer os godt. -Byen?
De har stadig problemer med rusten og vandrøret...
Jeg taler om os, Kerry.
Vi er et godt match.
Jeg vidste, du var et godt valg.
Så, hvad skal det være?
Tja, jeg smagte din øl, som er væmmelig.
Alt det sellerisodavand, og jeg ved ikke hvad, så...
Du vælger.
Hvad med den?
Destilleret af rent Kentucky-vand, kan det passe?
Hvor fik du den fra?
Slæbte Hassler det med ind?
Det er en fin etiket.
Men vi bryggede indholdet for to uger siden, ude i skoven.
Jamen så.
Beklager.
-Ved du, hvad byen mangler? -Hvad?
En drukkenbolt.
Jobbet er ledigt.
Jeg ledte efter dig, Theo.
Jeg gjorde mit bedste.
Jeg er her, fordi jeg ved, du har spørgsmål.
Ikke flere hemmeligheder.
Prøvede I at få et barn?
Op alle sammen, vi må af sted nu!
Efterlad alt her, vi har ikke tid.
-Åh, du godeste! -Kom så!
Nu!
Hjælp os!
Theresa.
Opmærksomhed, borgere i Wayward Pines, alle sunde og raske mænd
bedes melde sig på brandstationen omgående.
VELKOMMEN TIL WAYWARD PINES HVOR PARADIS ER DIT HJEM
Efterlad det, vi må af sted.
Afgrøderne er i brand.
-I brand, hvordan? -Vi ved ikke hvordan.
-Vi går derud. -Hvem skal derud?
Alle der kan.
Du burde tage på hospitalet.
Vi mødes der, jeg ser, hvad jeg kan gøre.
Du burde gå.
Dr. Yedlin, vi har brug for din hjælp, kan du komme med mig?
De er tilbage, ikke sandt?
Vi har set nogle derude, ja.
Hvorfor sender du civile ud?
Soldater til at bekæmpe Abbier, civile til at bekæmpe ilden.
Det er ikke det samme.
De dør på samme måde.
Burde vi bare lade høsten brænde?
Hvis vi mister maden, dør vi alle.
Hvad med opdagerne, CJ, vognene?
Vi mistede kontakt for nogle minutter siden.
Vi behøver dig på hospitalet nu.
Opmærksomhed, borgere i Wayward Pines, alle sunde og raske mænd
bedes melde sig på brandstationen omgående.
Vi burde tænke på...
-Går du derud? -Vi har brug for våben.
-For at bekæmpe dem? -Nej, for at forsvare os,
mod hvad end der er derude.
Kan du få os ind?
Bjerget? Xander.
Jeg prøver ikke på at trække dig ud i noget igen.
Jeg prøver bare at undgå slagtning.
Jeg har arbejdet med Jason, jeg stoler ikke på ham.
Mister vi høsten, mister vi alt!
Okay, vi må have det her ud, få de slanger herover.
Fald ned.
Jeg har tape, gaze, saltvand... Operationsværelset er klar.
Vi skulle forberede til 20 patienter.
Forventer vi virkelig 20 patienter på samme tid?
Vi behøver mere, gør flere klar.
-Mere end 20? -Vi har ingen farver.
Hvad?
Triage-mærker, find nogle tusser, vi skriver på deres arme.
Hey, alle sammen.
Stop.
Hør på mig.
Jeg laver triage når de ankommer, og jeg delegerer dem ud.
Et bogstav for hver farve. G er grøn. Grøn er let.
Gul kan vente, rød haster, sort, livstruet.
Lad dem ikke selvevaluere. Hør på mig og forhold jer i ro.
I skal vide hvor alting er, lige nu.
For I skal ikke løbe efter forsyninger,
når jeg har nogen med hjertestop på mig bord.
Vi skal give bedste behandling til så mange som muligt.
Vi kan godt.
Kom her.
Må jeg bare sige, der er ikke nogen, jeg...
Hold kæft, Oscar.
Javel.
Mere sugning.
Okay, du kan sy ham.
Næste!
Han er væk.
Det er bidemærker.
Flere på vej!
Gør plads! Vi har brug for flere bårer herude!
Jeg er okay.
Abbierne nåede afgrøderne først.
Jeg prøvede at redde hende.
Gul. Stop blødningen i hans skulder.
Hun har forhøjet blodtryk, takykardi.
Giv hende et IV-drop.
Ampicilin. To gram.
Vi har brugt den sidste. Jeg har tjekket.
-Er du sikker? -Ja.
Okay, træk vejret.
Langsomt.
Hendes puls daler.
Theresa, dit navn er Theresa, ikke sandt?
Se på mig, mit navn er Theo, du skal se på mig nu.
Du har en kollapset lunge, så det er svært at trække vejret.
Dr. Yedlin!
Vi klarer det, jeg forlader dig ikke.
-Dr. Yedlin. -Ja.
Jeg har brug for hjælp.
Roligt, træk vejret ind og ud.
Ind, ud, godt, jeg efterlader dig ikke.
Sådan der.
Jeg stikker det her i dit bryst,
det gør ondt, men det får dig til at trække vejret.
Er du klar?
Dr. Yedlin.
Dr. Yedlin!
Hvorfor bliver den første generation ikke prioriteret?
Det bliver de døende.
-Klem den femorale pulsåre. -Jeg kan ikke finde den.
Sæt klemmen på.
Jeg prøver, men der er så meget blod. Dr. Yedlin, du må gøre det.
Det kan jeg ikke, min hånd er i en patient lige nu.
Du kan godt.
Læg pres på låret og lad dine fingre finde pulsåren.
Få dine fingre derind.
Ja, jeg tror, jeg fandt den.
Få klemmen ind, tag ikke fingrene væk, før den er helt klemt.
Jeg fik den.
Hans puls daler.
Ingen kunne forudse, hvad der ville ske i aften.
Jeg burde have forudset det.
At marken ville brænde?
Hvordan kunne du vide det?
Det er en umulig situation.
Hvis jeg ikke kan stole på mine egne instinkter,
stole på hvad Pilcher lærte mig, hvad nytte gør jeg så?
Jeg burde have forberedt os bedre.
Du forberedte os.
Ved at plante dem i første omgang.
Der er intet, der gror i Wayward Pines.
Hvorfor er det, Kerry?
Hvad er der galt med jorden her?
Hvorfor overvejede Pilcher ikke det?
Hvad gjorde vi ved den?
Og hvad fortæller det os, hvis vi skal dø
for at finde mad til at overleve?
Hvem er du?
For jeg troede, du var manden, der var født til at lede byen.
Oplært af selve Pilcher til at lede menneskehedens næste generation...
Kerry.
...men det er ikke, den jeg ser foran mig lige nu.
For det, jeg ser, er svaghed.
Og frygt.
Er du manden født til at lede?
Ja.
Så opfør dig som det.
Og lad dem aldrig se dig tvivle,
selv når du gør.
Dr. Yedlin, hej.
Jeg var udenfor med brandmændene.
En af dem fik såret mig.
Hvordan har kæben det?
Det gør ondt at smile.
Var det meningen?
En af dem.
Jeg efterlod vores kone på dit kontor.
Hun reddede faktisk flere liv i aften.
Men jeg vil lade hende om at fortælle dig om det.
Eftersom alt er kendt nu.
Og doktor, den første er gratis, men bagefter kommer det til at koste.
Har du stadig følelser for ham?
Vores ægteskab var ligesom alle andres i Wayward Pines.
Først var der regler, der var overvågning,
vi delte bare celle.
Jeg valgte dig, før noget af det her skete.
Dr. Yedlin, vi har brug for dig.
Det er ikke et svar.
Okay, prøv at lade være med at bevæge dig så meget.
Er du læge her?
Overlæge, ja.
Dr. Yedlin tilkaldte mig tidligere i aften
for at klemme en femoral pulsåre.
-Theresa. -Hvem?
Theresa Burke.
Du burde hvile dig.
Er hun død?
Jeg må ikke udtale mig om det.
Er hun...
Bare sig det.
Du skal være familie.
Abbierne angreb alle med en slange.
Deres mål var åbenlyst at stoppe os fra at redde høsten.
Siger du, at Abbierne vidste, hvad mændene lavede
og udvalgte dem?
Jeg er sikker på, det var forvirrende derude, Mario.
-I mørket, midt i kampen. -Jeg ved, hvad jeg så.
Mens jeg så mine mænd dø.
Hvor mange tropper har vi nu?
Vi mistede halvdelen af mændene. Vi har mindre end 20 soldater tilbage.
Måske skulle vi overveje igen
om vi burde rekruttere fra den første generation.
Vi rekrutterer flere af dem.
Det er en ære at tjene mod en rigtig fjende.
Vores rigtige fjende har gjort, hvad de kom for.
At angribe vores madkilde.
Du får det til at lyde, som om Abbierne havde en plan.
De satte ild i hjørnerne, så det ville sprede sig hurtigere.
Abbierne har aldrig brugt ild som et våben før.
Ikke i alle de år vi har været her.
Indtil vi brugte det mod dem til at høste afgrøderne.
Vi lærte dem det.
Og i aften lærte de det.
Stop med at tale om dem, som om de er mennesker.
Da markerne stod i flammer, var Margaret helt rolig,
men hannerne i laboratoriet blev vildt aggressive,
som om de vidste, hvad der skete.
-Så hvis de faktisk havde en plan... -De havde ingen plan!
Afgrøderne, fortæl mig.
Flammerne ødelagde planterne ned til rødderne.
Jorden er ubrugelig.
At plante i den jord vil tage måneder, hvis Abbierne giver os lov.
Så vi har kun det mad, der findes i laden.
Nej, plant noget, der gror hurtigt.
-Det vil ikke virke. -Hvad er det, du siger?
Vi vil sulte ihjel.
Alle mennesker på planeten sulter ihjel.
Hvor længe?
Hvis der ikke sker noget,
mindre end seks uger.
I dag sørger vi over tabet af 35 medlemmer af denne by.
Femogtredive medlemmer af vores race.
Det er nemt.
Det er nemt at vågne op om morgenen, og glemme hvem vi er.
Det er nemt at glemme, at der ikke er flere chancer
for menneskeheden.
At det er nu, det gælder.
At det er os.
Jeg har hørt, at folk plejede at fortælle historier.
Historier, der siger at menneskeheden begyndte med to mennesker,
en mand og en kvinde.
Nu er vi 1,178.
Så i dag, tror jeg, at hvis vi kunne komme fra to,
kan vi komme ud af det her.
Vi er menneskehedens håb.
Vi vil overleve.
For de tabte,
og for fremtiden.
Præsenter gevær!
Klar... Tag sigte... Skyd.
-Værsgo. -Tak.
Folkens, Wayward Vine?
Vi indsamler våben,
der blev taget fra våbenkammeret i aftes.
Jeg har brug for dit.
Taget?
Nej, jeg beklager, men jeg ved ikke, hvad du taler om.
Åh, vent.
Mener du, dem vi brugte til at redde jeres røve.
Mener du de våben?
Ja, jeg har sådan et.
Jeg vil ikke opdage, at du gemte nogle til dig selv?
Nej, jeg mener, vi har ingen mad.
Abbierne har dræbt dusinvis af os.
Vi kan ikke have borgere løbende rundt i stand til at forsvare sig, vel?
Det er dit job.
Du klarer det flot.
Gennemsøg stedet, hvis du vil.
Hav en god dag.
De der skjorter.
Jeg har altid syntes, det var et underligt farvevalg.
Brune.
Selvfølgelig, I første generations er ikke ligefrem eksperter i historie.
Tal ikke om fortiden og den slags.
Jeg kender historie.
Jeg kender din historie.
Smidt ud af søværnet, en pusher, der fik en chance mere,
Pilcher valgte alle af en årsag.
Du var ressourcefuld.
Men i stedet for at bruge din evne til at sikre
overlevelsen af vores art,
bruger du den på dig selv.
Hvordan går forretningen?
Ved du, hvor jeg kan finde nogle piller eller rationer?
Folk er bange for mad,
så jeg er sikker på, det giver en god profit.
Jeg ved, hvem du var engang.
Og jeg ved, historien gentager sig selv.
Dr. Yedlin. Hvordan har de sårede det?
Fem er i kritisk tilstand, tre er blevet udskrevet i dag.
Du er ved at få et større problem, og det er medicin.
Steroider, antibiotika, der er uhyggeligt få tilbage.
Det ser ud til din herre og frelser, Pilcher, ikke tog nok med,
og heller ikke sørgede for, at de kunne fremstilles.
Jeg kan muligvis syntetisere
en meget basal form af penicillin i laboratoriet...
Pilcher troede, vi skulle behandle
ting som øreinfektioner og halsbetændelse,
han forventede aldrig, at vi ville få så mange krigsskader,
eller at vi ville bruge så meget medicin så hurtigt.
Hvad forventede han?
Hvor lidt er der tilbage?
Det er ikke en overdrivelse at sige,
at folk snart kunne dø af en bihulebetændelse.
Bestemt stivkrampe.
Og en influenzavirus ville have ødelæggende virkning.
Madkrisen, vi må finde en vej fremad.
En måde at overleve manglen.
Nu hvor Abbierne er væk igen...
Jeg er bange for, det ikke er tilfældet mere.
I de sidste to timer, er Abbierne
kommet tilbage i dalen uden for hegnet.
Stort set 100 i hele vores territorium lige udenfor vores grænser.
Se, de har lært af os.
De lærte, at markerne var vigtige,
de lærte, hvordan man bruger ild, de lavede falskt tilbagetog,
de lå i baghold, og nu har de skåret flugtvejen af.
Baghold, tilbagetog, det er koncepter, de ting ikke forstår.
Det distraherer os fra de problemer, vi allerede har.
Hvornår vil du indse, at det her er problemet?
Hvad så, dr. Yedlin? Skulle Abbierne overtage jorden?
Du er her som læge, ikke som militær rådgiver,
det må du hellere huske på.
Hvordan overlever vi?
-Jeg ventede Pilcher. -Han har travlt, han sendte mig.
Bare rolig, ingen fulgte efter mig.
Ville du vide, hvis nogen gjorde?
Han sagde, det var gjort, og det er det.
Ethan bliver ikke et problem for dig eller for os.
Han tilhører fremtiden.
Og hun er din. Du kan få det liv, du altid ønskede dig.
Jeg hørte, du ville ende det. Hvorfor?
Jeg troede, du elskede hende.
Det gør det ikke bedre.
LUKKET ÅBEN
Hvad er der galt med dig?
Du bliver nødt til at hjælpe mig her.
Jeg så, du gik over i gyden.
Jason har allerede smidt dig udenfor hegnet en gang.
Becca.
Pistolerne, det forstår jeg, og jeg hjalp dig med det.
Men hvis du gemte, eller stjal flere piller...
Æbler.
Undskyld mig.
Jeg gav dem æbler.
Dylan og hans kone har tre børn,
jeg tænkte at de behøvede ekstra mad fra butikken mere end jeg.
Jeg holder lav profil.
Hvis verden går under, klarer jeg mig.
Vi var ikke ingenting,
Becca.
Jeg ved, vi har haft problemer, men
der var også gode tider.
Det ved du.
Folk ændrer sig.
Hvad de vil have, og hvad de behøver, ændrer sig.
De vil ikke have, at vi er mennesker her.
Men... det sker.
Måske kan du spørge din anden mand, om han ved, hvad jeg mener.
Og måske kan du fortælle mig, hvornår jeg kan komme hjem igen.
Theresa.
Jeg beklager dybt.
Det var ikke meningen, at du skulle følge Ethan.
Jeg ville bare have, vi var sammen.
Undskyld for det. At jeg ikke kunne beskytte dig.
At jeg... ikke kunne redde dig.
At jeg reddede dig.
Det er okay.
Tillykke med fødselsdagen, søde.
Dr. Yedlin.
Undskyld, vi startede uden dig. Jeg ved, du har haft travlt.
Det er forfærdeligt, hvad der skete uden for hegnet.
Mange liv er gået tabt.
Nu sulter vi til døde.
Det gør vores arbejde meget mere vigtigt.
Hvad er fremskridtet?
Jeg udfører en MRI-scanning ud fra de meget detaljerede
forskningsretningslinjer du sendte.
Nu hvor høsten er gået tabt, og Abbierne går rundt derude,
må vi prøve at forstå, hvorfor den her er så føjelig,
mens de andre prøver at dræbe os.
Er du ikke enig?
Ja, det er derfor, jeg sagde, du skulle gøre det.
Margaret er nøglen, tror jeg. Selvom det er et dyr,
selvfølgelig, men der er noget udsøgt ved hende.
Hvad er det præcis, vi leder efter?
-Jeg formoder, det er... -Temporal gyrus.
Udsøgt tænkning og problemløsning og center for sprog i vores hjerne.
Jeg har stadig svært ved tanken om, at de væsener har så...
Hvad er det?
Temporal gyrus hos en chimpanse er cirka en tredjedel af menneskets.
Og hendes ser ud til at være dobbelt så stor som vores.
Tror du, hun forstår os?
Jeg...
Jeg har et ekstra soveværelse derhjemme.
Jeg mener...
Jeg...
Jeg vil ikke trænge mig på, jeg...
tænkte bare...
jeg ville give dig dit privatliv.
Har du andre smerter, jeg bør kende til.
Vi var aldrig tæt på.
Jeg vil spørge om noget.
Du er den eneste, der har set, hvordan de bor,
hvordan de bevæger sig.
Kommunikerer de på nogen måde, af hvad du har set?
Jeg ved, de mest er voldelige, men det ser ud til at have et formål.
Vi har lavet nogle prøver med hunnen.
-Og for mig ser det ud til... -Sagde du hunnen?
Hvordan kender du til hunnerne?
Vi har en.
Oppe i bjerglaboratoriet.
Er der en Abby-hun i byen?
Hendes håndflade, har den et mærke?
Et ophøjet mærke, som ligner et brændemærke.
Sig mig.
Vi er i sikkerhed, ikke sandt, dr. Yedlin?
sferastudios