Este anul 4032.
Omul a distrus natura,
iar asta a dus la apariția aberilor, aberații evolutive care stăpânesc Terra.
Un om a prevăzut această catastrofă.
El a creat o arcă a omenirii.
A ales câțiva pe care i-a supus criogeniei 2000 de ani
ca să evite dispariția speciei.
Înconjurați de munți și protejați de un gard electrificat,
ultimii oameni rămași pe Pământ
luptă pentru supraviețuire în orășelul Wayward Pines.
Din episoadele precedente…
Aruncătoarele de flăcări!
- Suntem în viață datorită ție, CJ. - Au învățat să folosească focul.
Știu că lanurile sunt importante.
Vorbești de parcă au avut un plan.
- Aud că ați prins unul. - E prima femelă pe care o vedem.
Are în palmă un semn ca făcut cu fierul roșu?
Are ceva aparte.
Girusul frontal e dublu față de al nostru.
Crezi că ne înțelege?
Aberii au reintrat în valea de lângă gard.
- Deci gardul e impenetrabil? - E sigur.
- Și dacă te înșeli? - Murim.
Suntem în siguranță, nu, doctore Yedlin?
19 APRILIE 2034
Vin! Nu-i putem opri!
Culturile se usucă!
În nord-vestul SUA,
cetățenii continuă să primească refugiați nord-coreeni.
Ministrul de Externe Curry i-a asigurat pe reporteri ieri
că toți cei care au intrat în SUA au fost scanați contra virusului H1R3.
A fost o greșeală?
BUN-VENIT ÎN WAYWARD PINES
Presupun că nimeni n-are somn.
M-am uitat la microscopul tău cu pâine mucegăită.
Sporii de penicilină se înmulțesc. Dacă ne gândeam mai devreme!
N-ai considerat important să-mi spui?
E un semn tribal.
Au luat o unealtă, au creat un semn, și-au făcut un trib!
Habar n-aveți cum a ajuns aici!
- Jason cercetează și sigur… - Nu e aici din întâmplare!
Înțelege. Dacă nu aflăm ce înțelege, s-a zis cu noi.
Și cum anume facem asta?
Creăm un sistem.
„Da”, „nu”.
O învățăm un tipar, o limbă comună sau o înțelegem noi pe a ei.
Bătând din palme!
Mi-am dresat câinele să facă afară în două zile. Ea e mai inteligentă.
Noțiuni fundamentale: asocierea imaginilor cu sensurile stă la baza oricărei limbi.
Dacă creierul femelei este superior…
Ar trebui să putem comunica cu ea. Poate mai ușor decât cu specia noastră.
Îmi pare rău pentru problemele cu soția.
A fost o vizionară la un moment dat, când pus garajele în spatele caselor.
Acum singura ei alinare sunt coafurile.
Sincer, îmi pare rău.
Dar nu-ți face griji, Jason îți va găsi altă parteneră.
Poate mi-am găsit deja.
Ce mănâncă?
Pelete din resturile de rații.
- De ce? Vrei s-o recompensezi? - Nu, vreau s-o învăț.
- Ești gata? - Da.
Verde.
Verde înseamnă „da”.
Da.
Pentru tine. Da.
Roșu.
Nu.
Mână.
Prieten.
Ea e prietena mea.
Prietenă.
- Să mănânc una? - Dacă meriți.
Coroana…
e căpetenia.
Căpetenie.
- Fă-mi o plecăciune. - Poftim?
Îi arăt supunerea. Lasă orgoliul. Eu stau în picioare, iar tu…
Apleacă-te puțin.
Căpetenie.
Da. Nu. Prieten. Căpetenie.
Dacă nu vorbește engleza, cum progresăm?
E ca atunci când mergi în străinătate.
Înveți concepte, observi limbajul corporal.
Să zicem că te pomenești în toiul unei certe de familie
într-un apartament din Coreea de Nord.
Nu știi limba, dar știi cine are puterea, a cui e vina, cine e speriat sau amuzat.
Noi o putem învăța pe ea, iar ea, pe noi.
Beverly, ultima dată când am vorbit, aveai probleme cu crăițele.
Nu te lăsa păgubașă. Alungă paraziții.
Nu-l lua în seamă pe Harold.
E supărat pe mine de la meciul de acum o săptămână.
Harold! Nu ți-am zis că am jucat în armată?
Explozii uriașe sunt încă văzute de la kilometri distanță.
Nu se întrevede sfârșitul atacului aerian, iar civilii…
Aceasta e o alertă…
Mergeți către…
Vi se va da…
Nu mișca!
- Nu am foc. - Ce?
Fierul tău.
- Te rog! - De unde ești?
N-am văzut pe nimeni de mult.
Curat.
Sunt CJ.
Griffin.
De unde vii?
Din vest.
Doar nu din Vechiul Vest?
- Au rămas doar frânturi. - Da.
Era atât de frumos!
Cum sunt peștii?
Avem noroc că apa e curată.
În vest apa e potabilă.
Dar mai aproape…
Ai pierdut pe cineva?
Ca toată lumea, nu?
Am momit unul!
Mă duc să aprind focul.
- Trebuie să plec singur. - De ce?
Am plecat acum ca să fie mai ușor.
Și cum e mai ușor așa?
- Am supraviețui împreună. - Nu!
Cine te ajută?
Ești aici, aproape, îngrijit!
- Nu pot! - Cum să nu poți?
Ajută-mă! Ia-mă cu tine!
- Datoria mea e să am grijă de ei. - De ce nu și de mine?
Ia-mă cu tine!
- Îmi pare rău, nu pot. - De ce ai tu dreptul la adăpost?
Sunt atâția pe care nu i-am putut salva!
Te pot salva doar de ce urmează.
Odihnește-te.
Îmi pare rău.
Încercăm de ore bune.
Chiar dacă ia un cartonaș, nu mă poți convinge că nu e noroc chior.
O să demonstreze.
Dă-i mâncare, va înțelege că e o recompensă.
Vrea să le dau lor.
- Empatie. - Dar nu pentru noi.
De câte ori a fost atinsă, împunsă și legată?
Alte specii ne-ar ucide pe loc sau n-ar avea milă pentru semeni.
Sunt animale care-și devorează puii pentru a supraviețui, dar…
ea se gândește la inferiori.
Da, inferiorii ei așteaptă afară să ne ucidă cu prima ocazie.
Are un semn pe palmă. Hessler a zis că e un simbol al puterii.
Nu e o maimuță care repetă mecanic, pentru un fursec.
E o făptură inteligentă și…
poate ne ajută să ieșim la liman.
Crezi că e așa cum spui?
Speră să fie așa!
Nu e vorba doar de mintea lor. I-am văzut curentându-se.
I-am văzut sacrificându-se ca să intre ceilalți aici.
Iar la un calcul simplu, sunt cu mult mai mulți decât noi.
Și ne vor învinge.
Pari obosit, iubitule.
Eileen.
Curând trebuie să dormi din nou.
Ai devenit neglijent.
O să te înving.
Mereu ai fost experta la șah.
Mie îmi plăcea când grădinăream împreună.
Trebăluiam cu mâinile în pământ. Priveam plantele crescând.
Aveai pământ sub unghii și te spălai până îți crăpa pielea de pe mâini.
Dar ți le masam eu.
Cu crema care miroase a miere.
Roșiile de vară!
Le mâncam pe loc, în grădină.
Mi-e dor de mireasma verii.
Aici a ce miroase? Nici nu mai știu.
Mă îngrijorezi.
Știam eu că n-ai venit azi din întâmplare.
Plecăm acum?
Iubitule, asta nu e treaba mea.
Aș fi vrut să nu fie nici a ta, dar este.
Nu poți veni cu mine.
Curând. Poate curând.
Mai e mult până atunci.
Când voi veni acasă, când se va sfârși totul…
Mereu am crezut că te voi găsi și mă voi întinde lângă tine.
Dar nici pământul unde ești nu mai e acolo, nu-i așa?
E pământ și atât. Nu sunt acolo.
Ai fost ridicată din pământ și te-ai răsfirat în aer, iar eu stau aici
mă păstrez, înșel soarta.
E datoria ta să fii aici.
Dar e corect?
Așa e lumea acum.
Îmi va părea străină.
Am văzut o ploaie de bombe.
Un cer înverzit de lumină otrăvită.
Am vrut să strig din răsputeri.
Dar mi-am închipuit că vocea mea va înconjura lumea
și va ajunge iar la mine, neauzită de nimeni.
Poți face lumea așa cum dorești.
Îți stă în putere!
Nu vreau să fiu singur.
Nu ești.
Unde e femela?
Scoate-o! Dă-i drumul!
- Are semnul! - Știm, Adam!
De ce o țineți aici?
Se adună să vină la ea! Vin după ea, trebuie să le-o dăm imediat!
Nu știm sigur că asta vor.
Nu știm ce vor ei, dar ea nu e degeaba aici.
N-a fost prinsă, stătea la carusel.
- A vrut să fie aici. - Semnul ăla se face în câteva luni.
- I-am văzut cum fac. - Atunci spune-mi! Ce-i face să atace?
Excelentă întrebare, doctore Yedlin! Ce cartonaș să-i dăm ca să aflăm?
Nu pricepeți! Aberii se adună să vină după ea.
Ea e căpetenia lor. De asta are semnul!
Poate ar trebui s-o instruim, ca să comunice cu liderul nostru.
- Adică cu Jason? - Ai lipsit mult, Adam.
Nu cunoști schimbările din Wayward Pines.
Da, am lipsit mult, Megan,
dar mai bine te-ar preocupa ce e dincolo de oraș.
Îl chem pe Jason. El și Kerry sunt pe munte în noaptea asta.
- Dă-i drumul! - Ajută-mă!
- Elibereaz-o! - Ascultă!
Sunt de partea ta.
Au subestimat enorm făpturile astea.
Da, și sunt prea proști sau prea orbi ca să mai facă ceva acum.
Vreau să îndrept asta.
Prea târziu.
Christopher!
Domnule.
E lumea pregătită să începem să clădim?
Da, solul și aerul sunt bune, la nivelul de înainte de industrializare.
Ce privilegiu să ne pregătim pentru trezirea Grupului A!
Îmi pot doar închipui ce-ai văzut.
Schimbarea lumii, ca nisipul care se scurge printre degete.
- Da. - Ești pregătit?
Să mergem, Christopher James!
Sunt aici?
Nu vă mișcați!
Doamne!
Am văzut un bărbat acum mult timp.
Începea să se schimbe.
Era primul pas.
- Ați avut dreptate. - De ce-s aici?
Mutația trebuia dispară!
- Ar fi trebuit să fi murit! Încă trăiesc? - Nu ne-a atacat.
Poate e ca un animal în habitatul lui. Dacă nu-l provocăm…
Nu e animal, CJ!
E o aberație a speciei omenești.
Nu mai sunt oameni de mult.
Am putea adormi din nou. Ar trebui, dacă n-ați prevăzut asta.
Să ne întoarcem la ceilalți! Avem de muncă!
Cum putem trăi aici?
Sperasem că nu îi vom întâlni, însă asta e noua realitate!
Trebuie să-i alungăm și să construim un gard.
Peste așezare?
Asta nu e o așezare. Nu au inteligența noastră!
Nu au simțul comunității, ca noi. L-au pierdut acum mult timp!
Ăsta e acum din nou tărâmul nostru!
Am prevăzut asta.
Speram să nu-i văd când mă voi trezi, dar fii pe pace, omenirea va câștiga!
Megan spune că încerci să comunici cumva cu femela?
- Trebuie să le-o luăm înainte. - Câți aberi erau acum o oră?
Uitați-vă pe monitoare! Sunt peste o mie!
- Știm că se adună. - Da, ca o armată.
- Să-i dăm drumul imediat! - O supraestimezi.
- Wayward Pines a fost teritoriul lor. - Noi am clădit orașul.
- Pe ruinele așezării lor. - Am salvat omenirea.
După ce am distrus planeta!
Câți ani are? Vreo 30, nu?
Analiza sângelui arată că e o femelă adultă.
Nu pricepeți? Ne-a văzut când le-am luat așezarea!
- Ne-a văzut! - N-o mai umaniza!
Nu doar oamenii își apără teritoriul.
Ni l-am luat înapoi.
Care e problema? Avem lupta în sânge!
Nu e nicio problemă.
Dacă vrei să lupți, să pierzi, să-și reia teritoriul și să ne sfâșie.
Ați încercat orice altă soluție.
Ne înconjoară. Cu fiecare clipă, sunt tot mai mulți.
Singurul nostru avantaj acum este știința, care atestă că e o specie inteligentă.
- Dacă găsim o soluție să… - Să ce? Să negociem?
De ce ar fi exclus?
Ne subestimezi forțele. Pilcher a zis…
A spus multe și nu era nicio problemă dacă Wayward Pines era doar o idee a lui.
- Poate așa am câștiga mai mult timp. - N-am nevoie de încă un critic!
Nu cred că știi de ce ai nevoie.
Și eu sunt șocată că iau în calcul asta,
dar și Megan și-a schimbat părerea după argumentele unui medic adevărat!
- Nu-ți accept ironiile! - Spun doar adevărul.
Nici nu erai trează când am clădit orașul!
Te-am școlit la Academie și pot să te școlesc și acum!
Nu am negat niciodată că ești inteligentă, dar trebuia să contribui mult mai mult
- …la viitorul orașului! - Pe bune?
Supraviețuirea depinde de fertilitate aici!
Kerry știe ce important e programul.
- Cum poate fi o prioritate… - Chiar e!
Nebunii au pus stăpânire pe ospiciu.
Chiar nu v-ați gândit niciunul
că poate, cât o studiem noi pe ea, ne studiază și ea pe noi?
Nu vrei să-i cunoști pe ceilalți?
Puteți primi Grupul A fără mine.
Hai, CJ!
Am muncit din greu ca să-i putem trezi!
Vor ajunge din clipă în clipă! Vino să sărbătorești cu noi!
Îmi vine foarte greu să-ți înțeleg atitudinea.
Reclădim lumea!
Știu, am văzut lumea prăbușindu-se în jurul meu, eram singur.
De unde poți ști cum va fi omenirea peste 2000 de ani?
Cum am fi putut ști că se va ajunge aici?
De unde știm ce impact va avea pierderea asta asupra sufletelor noastre?
El a știut.
Sufletul meu e reîntregit. Vreau să ai credință, CJ!
Ai spus că lumea s-a prăbușit, dar îi uiți pe cei salvați de Pilcher.
- Faci parte din asta! - Și ce le spui?
„Grupul A, tăiați panglica și serviți turta de mălai?”
Crezi că ne vor fi recunoscători că i-am răpit din lumea lor?
Crezi că vor putea înțelege ce au pierdut?
- Cu timpul. - Cu timpul.
Da. Am avut 2000 de ani să mă despart de lumea aceea.
Ei o vor pierde cât ai clipi.
Vino, te rog!
Grupul A trebuie să știe ce-ai făcut.
Sunt sigură că vor aprecia privilegiul de a supraviețui aici, în Wayward Pines.
Doamne, nu se poate!
Ajutor!
Ne-au mințit!
Stați! Nu mă puteți lăsa aici!
Nu se poate! Nu e adevărat!
Prieten.
Oamenii din orașul ăsta…
prieteni.
Jason e căpetenia noastră.
Ce pierdere de vreme!
De ce cooperează? Sunt curioasă, sincer.
La cum ne-am purtat cu ei, de ce cooperează?
Comunică, nu cooperează.
Dacă înțelege mai mult decât cartonașele, putem avansa.
Încercăm să îi arătăm că nu toți cei de aici îi sunt dușmani.
Ar trebui să vrei să dea rezultate, să facem progrese.
Am trudit pentru supraviețuirea noastră, dar suntem în război!
Da, așa este.
Trebuie încercat orice.
Prieteni.
Doctore.
- Doctore, nu! - O să te omoare!
Doctore Yedlin…
Scoateți-l!
Deci ea dă ordinele, da?
Experimentul s-a terminat.
Nu!
Încetează!
Dacă învață, să învețe și ce înseamnă consecințele.
Stai! Gândește-te! Dacă o ucizi, murim cu toții!
Kerry!
Dacă ea îi controlează, merită să riști s-o omori?
Nu știu cum să punem capăt războiului,
dar ar fi imprudent să elimini o parte importantă a lui!
Sau spusele mele nu mai contează?
Ba sigur că da.
Dr. Yedlin are informații noi.
Să ne gândim ce putem face cu ele înainte să le irosim!
Ce glumă crudă, nu?
Iată-ne, ultimii din specia noastră.
Cei mai buni din ce-a rămas.
Nu putem nici ieși din ruinele noastre ca să ne salvăm.
Poate tu-l vei înlocui pe Jason, dar ei ne vor înlocui pe noi.
Am locuit mulți ani în Wayward Pines.
Abia dacă-mi amintesc lumea așa cum era înainte.
M-am străduit din răsputeri s-o uit.
Sunt recunoscătoare…
că am ajuns atât de departe și am văzut atât de multe!
A fost fascinant s-o studiez pe Margaret alături de tine.
Dar în clipa asta nu putem conchide…
Ești atât de spălată pe creier, că nu vezi că Jason era singurul animal de aici?
Da, îi văd slăbiciunile.
Dar nu noi suntem specia inferioară.
Nu ne vor înlocui.
Nu voi accepta astfel de gânduri.
Nu pot.
Îmi pare rău.
Mă duc acasă.
Adică la spital.
Fac un duș și-mi limpezesc mintea.
Mă întorc în câteva ore și o să…
Nu știu ce-o să facem.
CJ, tu i-ai văzut primul.
Pe aberi.
- Da, eram cu Pilcher. - Ce părere ai?
Despre?
A fost o greșeală?
Să începem să clădim atunci. Ne-am trezit prea devreme?
Am furat secole, dar nu putem schimba acel moment. De ce discutăm acum?
Ne întâlnim mai târziu să discutăm protocolul.
Wayward Pines nu a străbătut viitorul pentru a se opri aici. Nu permit așa ceva.
Vă asigur, omenirea va învinge.
Margaret…
Subtitrarea: Adrian Bădițoiu