Tidligere på Wayward Pines...
-Vi burde få et barn sammen. -Vi fant traumer.
Muligens fra skapningens angrep, muligens fra noe annet.
-Jeg kan ikke få barn. -Er du sikker?
De omringer oss. De blir stadig flere.
Eksperimentet slutter nå.
Hei, tenk deg om.
Hvis du dreper dem, dør vi alle.
Hun kunne ha rømt for to minutter eller to timer siden.
Hun dukket utenfra til hun snappet opp dreneringsrøret.
De kommer til å drepe oss.
Abigail er en god jente. En utmerket jente.
Faren er senator.
Moren styrer en frivillig organisasjon,
de vil at det skal håndteres raskt og stille.
Er det greit at hun spiller badminton?
Det er en ganske rolig sport.
Best å holde fasaden. Hun er ikke en gang tre måneder på vei.
Der. Blondinen.
Og faren?
Amerikansk lacrosse-spiller. For Chamberlain i fjor.
Nå er han på Harvard.
Og barnet kommer i desember?
-Ja. -Ja vel.
På slutten av året tenker jeg å ta meg en lang reise.
Det vil være godt for ham å ha slått seg til ro innen da.
Tidspunktet betyr alt, ikke sant?
VELKOMMEN TIL WAYWARD PINES DER PARADIS ER HJEM
Det kan være tusener eller enda flere av dem.
Hva samler de seg for?
Ser ut som Margaret.
Hun er kanskje sammen med de andre hunnene, men...
Du burde se dette.
Hun er kanskje døende.
Hun er ikke deres eneste hunn.
Hvis hun var lederen og døde,
ville de bare velge en ny,
slik de lager nye tunneler når vi blokkerer dem.
Hvis hun er døende, får vi kanskje mer tid.
Hvor mye tid, Kerry?
Det finnes bare én løsning.
Hent CJ og dr. Yedlin.
Stengt
Kom igjen.
Hun har bestemt seg.
Du trenger ikke å irettesette meg igjen.
Det er ikke derfor jeg er her. Jeg er ferdig med det.
Gratulerer.
Du kan invitere meg til jubileumsfesten.
Barnets gavedryss.
Jeg vet ikke hvor mye tid vi har igjen.
Det kan være dager, timer, men uansett hva det er,
skal jeg ikke leve med at barnet bestemmer.
Så det jeg må vite... er hvor du står oppi dette.
-Jeg vet ikke. -Nei, det vet du ikke i det hele tatt.
Men jeg vil at dette skal gå smertefritt. Du kan hjelpe til der.
Men jeg gjør dette med eller uten deg.
Greit. Jeg blir ikke et problem.
Men jeg forstår ikke planen helt.
De fikk nettopp lederen sin tilbake.
Det finnes en million av dem der ute, det er det alle tror.
De kan grave tunneler, lage stiger.
Det er ikke lenger et spørsmål om "hvis", men "når".
Så jeg støtter deg. Regimeskifte, er jeg for.
Men hva er planen, Theo?
Har du en hemmelig strategi eller en pille som skal kurere sykdommen,
og få alle våre problemer til å forsvinne?
Eller handler dette om gravsteinen din og å kunne skrive noe annet på den?
Dr. Yedlin?
Han ønsker å se oss på fjellet.
Vi har nok mat til en måned.
Vi har ikke medisin om folk skulle bli syke.
Det er tusener av dem rett utenfor gjerdet.
Og nå som de har fått tilbake lederen sin,
kan de angripe oss når som helst.
Vi kan godta skjebnen vår.
Fortell det til innbyggerne av Wayward Pines.
Gi dem en sjanse til å få orden i sakene sine.
Klynge seg til hverandre. Ta avskjed. Vente på det uunngåelige.
Eller så kan vi slåss mot dem.
Vi har fortsatt en fordel.
Pilcher.
Han hadde troen.
Vi ble brakt hit på grunn av den troen.
Gal mengde tid, men den riktige idéen.
Hyttene?
Vi vender tilbake hit til fjellet,
der vi alle ble gjenfødte,
så raskt som mulig.
Nei.
Vi skal legge oss for å sove, alle sammen.
Tre år.
Vi har prøvd den gammeldagse måten mange ganger.
Min skyld, hennes skyld, hvem vet?
Nå om dagen, når naturen svikter,
finnes det så mange nye metoder.
Det får deg til å lengte etter en tidligere tid.
Så her er jeg.
Alene.
Jeg ønsker å etterlate meg en arv.
Ikke av rikdom eller titler.
En arv av å ha vært til tjeneste og av fremtidig lederskap.
En arv av kjærlighet.
Betingelsesløs kjærlighet.
For menneskeheten.
Hallo, Abigail.
Du er eldre enn jeg trodde.
Hvordan føler du deg?
Altså,
det er vanskelig å bevege seg og sånt.
Og intervjuet mitt på Princeton står på vent.
Men jeg håndterer det.
-Animal Farm? -Ja.
Avgangsåret, sommerlesing. De tvinger oss.
Du kunne blitt tvunget til verre ting.
"Der oppe, kamerater.
Der oppe, rett på andre siden av den mørke skyen dere kan skimte,
der ligger Sukkertøyfjellet.
Et lykkelig land, der vi stakkars dyr
skal hvile for alltid fra arbeidet."
"Vesenene som stod utenfor så fra gris til menneske,
og fra menneske til gris, og fra gris til menneske igjen,
men det var allerede umulig å si hva som var hva."
Ja, men det er faktisk ganske idealistisk.
I begynnelsen.
Leste du den ferdig?
Noen ganger er regler bra. Til og med essensielle.
-Det er en allegori. -Så den betyr ingenting?
Kanskje den betydde noe for 20 år siden, eller om 20 år,
om 20 000 år, men...
...dette beskriver ikke min verden.
Ikke ennå.
Det var fint å møte deg, Abigail.
Takk for tiden din.
Jason.
Det er det jeg kaller ham.
God morgen.
Som leder av denne byen har jeg vært mange ting.
Men jeg har strevet mest av alt for å være dette.
Ærlig.
Jeg har vært ærlig overfor dere om dette stedet,
hvor dere er, hvem vi er. Og jeg skal være ærlig med dere nå.
Fienden vår nærmer seg,
i tall vi aldri har sett maken til.
Og vi vet ikke hva de planlegger.
Men vi må anta det verste,
at en invasjon er nær.
Derfor må vi evakuere umiddelbart
ut av Wayward Pines, for deres egen sikkerhet.
Heldigvis har vi en plan.
Snart etter at dette møtet er over,
starter vi prosessen med å flytte innbyggerne i Wayward Pines
tilbake til fjellet.
Der skal vi legge oss for å sove helt til abbienes trusler forsvinner.
Det er trygt. Det er helt trygt.
Og det er den eneste muligheten.
Hvor lenge?
I 100 år? I 100 000 år?
Det diskuteres fortsatt, frue.
Og hva skjer så?
Vi burde dra til fjellet nå!
Nei.
Dere er over 1000 stykker. Vi må ha et ordnet system.
Vær vennlige og dra hjem, vent på instruksjoner.
Vi sier ifra.
Pilcher og vitenskapsmennene brukte tiår på å perfeksjonere prosessen.
NEDFRYSING
Men med den vulkanske solen og bruken av svovelgassen
som dreper bakterier, er dette helt trygt.
-Så du er død mens du er inni den? -Ikke død.
Vi slår dere av. Så vi kan slå dere på igjen.
Og jeg skal være der for å forsørge at dere er trygge, søsteren deres,
alle sammen, hele veien.
Det kan virke rart for noen av dere.
Dere ble født her.
Dere kjenner ikke til annet enn Wayward Pines.
Men jeg har tilbrakt mer tid i og utenfor disse boksene
enn noen av dere. Til og med Pilcher.
TIDEN FLYR!
Man sover, våkner, våkner, sover.
Og se på meg, jeg er da ikke ødelagt?
Drømmer du?
Noen ganger.
Vi har et problem.
-Vi tok noen prøver i morges. -Og?
Og vi er klare til å dra.
Vi har til og med noen få tomme bokser om du har noen idéer i siste liten.
Takk skal du ha, Christopher.
Har vi bestemt oss for posisjonene?
Å, unnskyld meg.
Snakker.
Hva mener du?
Når?
Selvfølgelig.
Det er godt hun har det bra.
Vær snill og hils fra meg til både Abigail og foreldrene.
Skal vi flytte avgangen, eller holde oss til planen?
David?
Vi har fortsatt noen dager.
Han var broen.
Han var perfekt.
Jeg beklager.
Alle barn er perfekte. Om vi bare gir dem god opplæring.
Du finner en annen.
Jeg har ikke mye tid igjen.
Er du sikker på dette?
De tomme delene må lades.
Vi tredoblet gjerdets volt.
Vi har kjørt overbygningen, hele byen utenfor kjernereaktoren.
Ingenting er kanalisert her.
Så de er ikke ladet.
Noen er det.
Noen mangler energien vi behøver.
Hvis vi setter folk i dem i suspensjon,
overlever de ikke.
Hvorfor så du ikke til dette?
Vi gjorde en kunngjøring.
Jeg startet testene så snart jeg kunne.
Hvor mange har vi?
Hvor mange bokser virker? Hvor mange kan jeg redde?
571.
Vi er klare.
Unnskyld?
Vi er klare for å sove igjen.
Dra hjem, vi henter dere når det er klart.
Det går bra, vi venter her.
Dr. Yedlin.
Jeg prøver å lete, i alt dette rotet, etter noe som kan hjelpe.
Kan jeg spørre deg om noe? Har du i det hele tatt tenkt på
hvor lenge folk skal sove?
Eller kaster du bare terning og ser hva som skjer?
Dr. Yedlin, du er nødt til å slutte med det du gjør
og begynne med noe annet.
Jeg trenger grunnleggende medisinske vurderinger av folket.
-Helsesjekker? -Ja.
Bare les filene du har.
Av alle i byen?
Let etter tidligere tilstander.
Du kan kanskje bruke en skala fra en til fem.
Jeg trenger dem i løpet av et par timer.
Gjør ditt beste.
Vi kan ikke starte evakueringen uten dem.
Du kan ikke ta med deg alle, eller hva?
Du vil vite hvor god form de er i
så du kan bestemme hvem du tar med deg, og hvem du lar dø her.
Alle boksene virker ikke.
Vi kan ikke få med oss alle, bare halvparten.
Bare du og CJ vet dette.
Jeg må velge.
Nei.
Det må være trekning.
Det er det eneste rettferdige og etiske.
Enkelte folk er essensielle, doktor.
Sånne som deg.
Hva om du ble igjen etter trekningen?
Da aksepterer jeg det.
Det gagner ikke fellesskapet.
Vi tar med oss hele førstegenerasjonen.
Men vi trenger folk med verdifull kompetanse.
Kompetanse som kan gjenoppbygge sivilisasjonen.
Ingen bråkmakere, ingen defekter.
Om det er så enkelt, trenger du ikke min hjelp.
Jeg sier ikke at dette er morsomt.
Er førstegenerasjonen verdifull
fordi de er unge?
Eller dømmer du dem på intellektet deres?
Fysiske ferdigheter, størrelsen?
Ingen bråkmakere, nei, sir.
Hvis du ønsker å danne en komité og levere en rapport om tre måneder,
vær så god. Vi er alle døde innen den tid.
Men i mellomtiden skal jeg bestemme selv.
Defekter.
Glem defektene.
Og jeg antar at du mener
de fysisk funksjonshemmede, de psykisk reduserte.
Jeg antar at det er lettest å si det slik.
Selvsagt,
om noen ikke er villige eller har mulighet til å reprodusere,
er de åpenbart defekte.
Er det ikke enkelt? Det er svart-hvitt.
Enten kan du eller så kan du ikke.
Med mindre den defekte er en du elsker.
Pilcher ville aldri ha tatt henne med.
Hun kan ikke oppfylle forpliktelsen sin.
Du lar henne dø her.
Men kanskje døden hennes ikke vil være så smertefull.
Rebecca vil se deg.
Hun er ferdig med det innvendige av bygningen
og har noen grove antagelser
om hva som kanskje vil finnes der ute når vi våkner.
Flott.
Er alt bra?
-Funnet noe? -Ikke ennå.
Kerry.
Vi har et problem med boksene.
Vi kan bare ta med halve befolkningen.
Han skal velge dem ut nå.
Jeg skal snakke med ham.
Vi burde starte evakueringen som planlagt.
Så bare stopper vi på et tidspunkt.
Sikre inngangen til fjellet, og det er det.
Du gjør hva som helst, gjør du ikke?
-Nytter det å fortelle det til alle? -Kanskje de burde vite sannheten.
Sannheten? Hvordan har sannheten hjulpet oss?
Det handler om liv og død, doktor.
Han tar ikke med seg defekte.
Sa han det?
-Sa han... -Jeg prøvde å fortelle ham
hvor verdifull du er, men du kjenner ham.
Han hører ikke etter, eller hva?
Han gir deg dødsdom. Du kan ikke vente på den.
-Jeg kan nok finne ut av det. -Ta livet av ham.
Det kan jeg ikke gjøre.
Det vil jeg ikke.
Trist ironi i Wayward Pines.
Enten sulter du til døde, eller blir spist levende.
Han elsker meg.
Han elsker Pilcher høyere.
Det vil stå igjen litt av grunnmuren,
som kan hjelpe oss å designe byen.
Men det vil finnes 100 andre variabler.
Klimaforandringer og mutasjoner av skapninger, for eksempel.
Går det bra, Jason?
Jeg beklager.
Jeg har bare mye å tenke på.
Selvfølgelig.
Å få alle opp hit, og at de slår seg til ro.
1000 mennesker forflytter seg ikke av seg selv.
Jeg hørte at du venter barn.
Ja. Det er riktig.
Det er fantastisk, Rebecca.
Det er virkelig den viktigste måten man kan bidra på, eller hva?
Det er en av måtene.
Det er selvsagt viktig, men det er ikke det viktigste.
-Men regelen sier... -Nok om reglene, Jason.
Ingen retter pistol mot deg og tvinger deg til å gjøre noe.
Innimellom må du bare gjøre som hjertet ditt sier.
Du har rett.
Du har det.
Jeg gjør ferdig dette, og kommer tilbake.
Du bør dra hjem.
En liten stund.
Møt ham, si farvel...
...til byen.
Takk, Rebecca.
Takk for at du ga liv til alt dette.
Og for å være en så produktiv innbygger av Wayward Pines.
Farvel, Jason.
Sykehuset setter pris på den generøse donasjonen din, doktor.
Offentlige sykehus trenger så mangt,
så vi kan diskutere rettigheter,
men det finnes også visse kostnader og grunnleggende utstyr.
Hva enn du synes er best.
-Men dr. Pilcher... -Dette papiret må undertegnes.
Hva enn som er nødvendig for at dette blir ferdig i kveld.
Jeg vet at noen av medlemmene om bord gjerne ville likt...
Jeg har ikke tid.
Jeg beklager.
Jeg er på en stram tidsplan.
Jeg forstår.
Det er bare det at moren hans gjerne vil treffe deg.
Jeg vet det. Jeg lover at det går kjapt,
men hun er ung, hun gir opp alt, doktor,
hun vil bare forvisse seg om at sønnen havner i gode hender.
Hun sover.
Jeg kommer tilbake senere.
Nei, jeg er våken.
David.
Kerry.
Går det bra?
Ja.
Du antok sikkert at jeg var yngre.
Ikke bekymre deg, jeg...
...jeg er bare involvert i en...
Jeg blir ikke faren hans.
Jeg skal ikke oppdra ham.
Det er et par i Texas.
De er veldig spente.
Jeg har egentlig ikke tenkt på det,
som er overraskende nå når jeg tenker over det.
For jeg var bare fokusert på
å være gravid og å føde.
Du er vel ikke fra Boise?
La meg gjette. Omaha?
Missoula?
Du har sikkert en haug med bilforhandlere eller noe sånt.
Jeg er ikke fra Boise.
Det er faktisk første gang jeg er her.
Å, så heldig du er.
Jeg kommer fra Scotchflag, det er rundt 50 kilometer herfra.
Født og oppvokst.
Det er en småby, du har sikkert aldri hørt om den.
Bare en liten prikk på kartet.
Stikker du av, finner de deg.
Jeg kjenner bare til en småby i nærheten.
De har et kjøpesenter.
Det er en annen en.
Jeg håper du ikke har noe imot det, men...
...faren?
-Jeg beklager. -Nei, det er greit.
Jeg har kjent ham siden jeg var syv.
Men jeg kjente ham egentlig ikke.
Skadet han deg?
Han prøvde å skade meg.
Slik som stebroren min, som faren min.
Men jeg lot dem ikke gjøre det.
Ta det med ro, det var ingen av dem.
Dette er kanskje Idaho, men vi er ikke så forskrudde.
Ikke dvel ved fortiden, Kerry.
La oss ikke diskutere det.
Det viktige er at du er sterk.
Jeg skjønner at du er smart.
Gatesmart, kaller de det.
Jeg vet ikke om jeg er sterk.
Jeg vet hvordan man overlever.
Jeg vet ikke om det er det samme.
Sterk for å overleve.
Det blir vel Sean glad for.
Det kan nok fortsatt diskuteres.
Angående pengene.
-Vi må ikke... -Nei, det er viktig.
Hva planlegger du å bruke dem på?
Istanbul.
Den store bazaaren.
Å høre bønneropet i den Blå moské.
Eller Bolivia. Saltslettene.
Regndråper som dras ned i jorden.
Men aller først, Paris.
-Herlighet, har du vært der? -Det har jeg.
Vi leste Proust, kjenner du til ham?
Det er ganske kjedelig. Det finnes rundt 12 bøker
og han beskriver fillern meg alt, men når han får det til...
Det var å ta en bit av en småkake som satte i gang alt sammen.
-Madeleinekaken. -Ja.
Jeg måtte lese meg opp på den.
Men minnene.
De overveldet ham.
Rett og slett fra en bit av en madeleinekake.
Jeg vil ha slike minner.
For å erstatte de jeg har.
Først trenger jeg et liv.
Kanskje du får et.
Kanskje til og med et annerledes et.
Det kan hende at jeg aldri kommer meg ut av Idaho.
Du har med deg fortiden hvor enn du går.
Uansett hva du gjør.
Du kan ikke løpe fra den.
Du kan ikke kontrollere den.
Jeg vil alltid være meg.
Det er allerede nedskrevet.
Livets bok.
Tro meg.
Du kan bli et annet menneske.
Få et annerledes liv.
Det tror jeg ikke på.
PRIVILIGERT & KONFIDENSIELT PILCHER GIR TILGANG TIL CLARKE, DAVID
PRIVILIGERT & KONFIDENSIELT PILCHER GIR TILGANG TIL CAMPBELL
SENSITIVT OG KONFIDENSIELL INFORMASJON
NAVN: Kerry Campbell
Barnet ble født 27. august 2019 på Boise sykehus
3,5 kg, gutt. Vellykket overføring til kryogenisk suspensjon
Tildelt navn: JASON HIGGINS
Går det bra?
Nei. Det går ikke bra.
Situasjonen vår er vanskelig.
Men vi har en utvei.
Abbiene samler seg, men vi får alle opp til fjellet.
Vi får sove.
Vi blir alle trygge.
Jason, hva er det?
Vi kan ikke få med oss alle.
Bare halvparten.
De må ikke få vite det.
Vi må frakte de som ble valgt hit
til fjellet så raskt som mulig.
Bare si hva du trenger.
Jeg er glad for at det er ute.
Dette er ikke lett, skjønner du.
Hver eneste person,
hvem som skal etterlates,
skjebnen de har i vente.
Det er vanskelig.
Jeg elsker deg.
Jeg óg.
Du er den jeg deler alt med.
Vi har ingen hemmeligheter for hverandre, ikke sant?
Riktig.
Alltid.
Derfor lurer jeg på hvorfor du aldri sa det.
Sa hva da?
At du fikk et barn.
Dr. Yedlin sa han ikke var sikker på om det stemte.
Så det er sant?
Barnet dro til Texas.
Det var for 2000 år siden.
Pilcher ønsket meg.
Han så noe i meg. Han valgte meg.
Hva mer har du ikke fortalt?
Hva annet har du løyet om?
Ingenting. Det er dem vi er her nå som betyr noe.
Hvordan vet du at barnet dro til Texas?
Hva?
Hvordan vet du at barnet dro til Texas?
Hva snakker du om? Hvor kommer dette fra?
-Hvordan vet du det? -Pilcher sa det.
Jason, hva er det som skjer? Jeg er partneren din i alt mulig.
Snakk med meg.
Fortiden bærer du med deg hvor enn du går.
Uansett hva du gjør.
Du kan ikke løpe fra den.
Du kan ikke kontrollere den.
Jeg vil alltid være meg.
Det er allerede nedskrevet.
Livets bok.
Det er henne.
Hun er akkurat en slik sterk partner jeg trenger.
Hyggelig å treffe deg.
Jeg er Jason Higgins.
Hei. Jeg er Jason Higgins.
Kerry.
Kerry Campbell.
Jeg er Jason Higgins.
Det er veldig hyggelig å møte deg.
Hvor er jeg?
Det var en ulykke i Chicago.
Chicago?
Jeg vet det.
Hør, jeg er lei for det.
Jeg...
Jeg skjønner at det er forvirrende.
Snart vil det gi mening. Jeg lover.
Jeg beklager.
Jeg pleier ikke å gjøre dette.
Det er bare...
Du er så vakker.
Jeg ønsket å være den første du skulle se da du våknet opp.
Ta det rolig, du har vært ute en stund.
Hvor lenge?
Det kommer vi til.
Vi har tid.
Vi har all verdens tid.
Fortell meg alt.
Jeg skal det, Kerry.
Jeg skal si alt, jeg skal lære deg alt.
Det blir bra nå.
Du er trygg.
Du vil alltid være trygg.
Stol på meg.
Den ville hunden.
Jeg har vært en god lærer.
sferastudios